העולם מלא ביצירות מדהימות
ובמורשת תרבותית עשירה
וכאשר אנו מקבלים גישה לכל אלה
אנו מתפעלים, אנו מתאהבים.
אבל ברוב הזמן
אנשים ברחבי העולם חיים בלי נגישות אמיתית לאמנות ולתרבות.
אילו קשרים יכולים להיווצר מכך שנחקור את המורשת שלנו,
את המקומות הנפלאים ואת האמנות בעולם?
לפני שנתחיל בהרצאה
אני רק רוצה לציין מספר נקודות, למען הסדר הטוב:
קודם כל, איני מומחה לאמנות או לתרבות
התגלגלתי לתחום במקרה, אבל אני משוגע על זה.
דבר שני, כל מה שאראה לכם
שייך למוזיאונים, לארכיונים ולארגונים המדהימים,
השותפים שלנו.
שום דבר מזה לא שייך לגוגל.
ולבסוף, מה שאתם רואים מאחוריי
זמין ממש עכשיו בטלפונים הניידים שלכם,
במחשבים שלכם.
זו הפלטפורמה החדשה שלנו, בעזרתה אתם יכולים לחקור
אלפי מוזיאונים ויצירות שמחכים בקצות האצבעות שלכם,
באיכות וברמת פירוט גבוהות במיוחד.
המגוון של התכנים הוא מה שמדהים.
אם היו לנו רק ציורים אירופאים,
אם הייתה לנו רק אמנות מודרנית,
אני חושב שזה היה די משעמם.
לדוגמה, החודש השקנו את ערוץ ״ההיסטוריה השחורה״
שכולל 82 תערוכות
העוסקות באמנות ובתרבות של הקהילה הזו.
יש לנו גם יצירות מדהימות מיפן,
עבודות מלאכת יד, שנקראות ״נוצר ביפן״.
אחת התערוכות האהובות עליי
שהיא, למעשה, הרעיון של ההרצאה שלי
לא חשבתי שאהפוך לחובב של בובות יפניות
אבל בסופו של דבר זה קרה. ותודות לתערוכה הזאת,
שבאמת הראתה לי מה הכישורים הנחוצים
כדי ליצור נשמה של בובה יפנית.
תאמינו לי, זה מאד מרגש.
סמכו עליי.
ונעבור הלאה, בזריזות.
דוגמה אחת קטנה שרציתי להציג כאן,
שאתם יכולים לשתף עם הילדים והחברים שלכם ממש עכשיו,
היא שאתם יכולים להגיע לכל המוסדות המדהימים האלה גם בצורה דיגיטלית.
אחד הרעיונות האחרונים שלנו היה בשיתוף עם מוזיאון גוגנהיים בניו-יורק,
לתת טעימה של איך זה יכול להרגיש
ממש להיות שם.
אתם יכולים ללכת לקומת הקרקע
וכמובן, אני מניח שרובכם כבר היו שם.
ואתם יכולים לראות איזו יצירת האמנות הארכיטקטונית זו.
אבל דמיינו מה משמעות הנגישות הזו עבור ילד בבומביי
שלומד אדריכלות,
שעדיין לא הייתה לו הזדמנות להגיע לגוגנהיים.
כמובן שאתם יכולים להתבונן ביצירות ממוזיאון הגוגנהיים,
אתם, כמובן, יכולים להיכנס אליהן וכולי וכולי.
יש כאן הרבה מידע.
אבל זו לא מטרת ההרצאה שלי היום.
זה כבר קיים.
אנחנו מחזיקים כיום את אבני הבניין לעתיד מרגש מאד,
בכל הנוגע לאמנות ולתרבות
ונגישות לאמנות ולתרבות.
נמצא איתי כאן היום על הבמה חברי הטוב, אמן שמתגורר
במשרד שלנו בפריז, סיריל דיאן,
מרצה לעיצוב אינטראקטיבי
באוניברסיטת ECAL בעיר לוזאן שבשוויץ.
סיריל וצוות המהנדסים שלנו
ניסו למצוא את הקשרים האלה ולהמחיש כמה מהם.
אני אדבר על זה די בזריזות.
היצירה שאתם רואים מאחוריי -- אה, רק כדי להבהיר:
תמיד עדיף לראות את הדבר האמיתי.
למקרה שאנשים יחשבו שאני מנסה לחקות את הדבר האמיתי.
אז ממשיכים.
היצירה שאתם רואים מאחוריי היא ונוס מברכת רם.
זו אחת היצירות העתיקות בעולם,
מלפני כ-233 אלף שנים, נמצאה בהרי הגולן
ונכון להיום מוצגת במוזיאון ישראל בירושלים.
זו גם אחת היצירות העתיקות ביותר בפלטפורמה שלנו.
בואו ניקח צעד אחורה.
אנחנו מתחילים מהיצירה הבודדת הזו.
מה אם נתרחק
וממש ננסה לחוות את המפץ הגדול התרבותי שלנו?
איך זה יכול להראות?
עם זה אנחנו מתמודדים על בסיס יומי במכון התרבותי --
יותר משש מיליון יצירות תרבותיות שמוצגות במוסדות שונים, שנתנו לנו אותן,
כדי ממש לבנות את הקשרים האלה.
אתם יכולים לטייל בזמן,
אתם יכולים להבין יותר על החברה שלנו דרכם.
אתם, כמובן, יכולים להסתכל על זה מנקודת המבט של כוכב הלכת שלנו,
ולנסות לראות איך זה יכול להראות ללא גבולות,
אם היינו ממפים רק אמנות ותרבות.
אנחנו יכולים גם לסדר את זה כרונולוגית,
שעבור חנון אוהב מידע שכמוני, זה ממש מרתק.
אתם יכולים לבלות במשך שעות, להביט בכל עשור
ובתרומות שהיו בעשור ובשנים האלו
לאמנות, להיסטוריה ולתרבות.
היינו שמחים להראות לכם כל עשור ועשור במשך שעות,
אבל כרגע אין לנו מספיק זמן.
אז אתם מוזמנים ללכת לטלפונים שלכם ולעשות את זה בעצמכם.
(מחיאות כפיים)
אם לא אכפת לכם, תשמרו את מחיאות הכפיים לסוף,
אני לא רוצה שיגמר לי הזמן,
כי אני רוצה להראות לכם עוד הרבה דברים מגניבים.
אז, ממש בזריזות,
אתם יכולים לעבור מכאן לעוד רעיון מאד מעניין.
מעבר לתמונה היפה,
מעבר להמחשה הידידותית,
מה המטרה של זה? איך זה שימושי?
הרעיון הבא נבע מדיונים עם אוצרי תערוכות
שהיו לנו במוזיאונים,
שדרך אגב, התאהבתי בהם,
כי הם מקדישים את כל חייהם כדי ממש לספר את הסיפורים האלה.
אחד האוצרים אמר לי: ״עמית, איך זה יכל להיות
אם היית יכול ליצור שולחן אוצרים וירטואלי
שבו כל ששת מיליון היצירות האלו
היו מוצגות כך שנוכל להתבונן בקשרים ביניהן?״
סמכו עליי, אתם יכולים להביט הרבה מאד זמן ביצירות שונות
ולנסות להבין מהיכן הן הגיעו.
זו חווית מטריקס משוגעת.
(צחוק)
נתקדם -
בואו ניקח את הצייר הידוע וינסנט ון-גוך
שמן הסתם מיוצג בצורה טובה מאד בפלטפורמה הזו.
תודות למגוון המוסדות שיש לנו,
יש לנו יותר מ-211 יצירות מדהימות באיכות גבוהה של האמן הזה,
מסודרות בצורה יפהפיה.
וככל שיורדים לפרטים, ככל שסיריל צולל פנימה,
אתם יכולים לראות את כל הדיוקנאות העצמיים,
אתם יכולים לראות טבע דומם.
אבל אני רוצה להתמקד בדוגמה קצרה אחת,
שהיא מאד אקטואלית:
״חדר השינה״.
זו יצירה שיש שלושה עותקים שלה:
הראשון במוזיאון ון-גוך באמסטרדם,
השני במוזיאון ד׳אורסה בפריז
ואחד במכון לאמנות של שיקגו,
שבעצם, כרגע, מציג איחוד
של כל שלוש העבודות
אני חושב שרק בפעם השניה אי פעם.
אבל, דיגיטלית ווירטואלית, הן מקובצות עבור כל אחד שירצה להתבונן בהן
בצורה מאד שונה,
ואף אחד לא ידחוף אתכם בתור.
אז הרשו לי לקחת אתכם למסע קצר דרך ״חדר השינה״,
כך שתוכלו לחוות מה שאנחנו עושים עם כל יצירה.
אנחנו רוצים שהתמונה תבטא כמה שיותר
בפלטפורמה דיגיטלית
וכל מה שאתם זקוקים לו זה חיבור לאינטרנט ומחשב.
(מחיאות כפיים)
סיריל, אם תוכל לצלול פנימה, בזריזות.
אני מתנצל, זה בשידור חי.
אז נצטרך לתת לסיריל קצת --
וזה אפשרי עבור כל יצירה:
אמנות מודרנית, עכשווית, רנסנס - מה שתגידו,
אפילו פיסול.
לפעמים אתם לא יודעים מה יכול למשוך אתכם
יצירת אמנות, מוזיאון או גילוי תרבותי.
אז בשבילי, מבחינה אישית, זה היה אתגר לא פשוט,
כי כשהחלטתי להתעסק בזה במשרה מלאה בגוגל
אמא שלי לא ממש תמכה ברעיון.
אני אוהב את אמא שלי,
אבל היא חשבה שאני מבזבז את חיי על ענייני המוזיאון האלה.
עבורה מוזיאון הוא מה שאתה עושה כשאתה בחופשה,
אתה מסמן על זה וי - וזהו, כן?
זה לקח בערך ארבע וחצי שנים
לשכנע את אמי הנפלאה וההודית
שזה בעצם כדאי.
האופן בו עשיתי את זה -- יום אחד הבנתי שהיא אוהבת זהב.
אז התחלתי להראות לה את כל היצירות שיש בהן את החומר זהב.
והדבר הראשון שאמא שלי שאלה אותי,
היה ״איך אנחנו יכולים לקנות אותם?״
(צחוק)
מובן מאליו שהמשכורת שלי לא גבוהה עד כדי כך
אז אמרתי לה ״אנחנו לא באמת יכולים לעשות את זה, אמא.
אבל את יכולה לחקור אותם וירטואלית.״
אז, עכשיו, אמא שלי -- בכל פעם שאני נפגש איתה, היא שואלת אותי
״עוד זהב? עוד כסף בפרוייקט שלך? אתה יכול להראות לי?״
וזה הרעיון שאני מנסה להמחיש.
זה לא משנה מה מכניס אותך,
כל עוד אתה בתוך זה.
ברגע שנכנסת - אתה בפנים.
נתקדם עוד קצת, במהירות,
יש רעיון די משעשע
כדי להדגים את רגע הכניסה,
אני אדבר על זה ממש בקצרה.
כולנו יודעים שלהביט על יצירת אמנות במו עיניינו זה מדהים.
אבל אנחנו גם יודעים שרובנו לא יכולים לעשות את זה,
ואפילו עבור אלה שיכולים להרשות לעצמם לעשות את זה, זה מסובך.
אז -- סיריל, אפשר לטעון את טיול האמנות שלנו, איך אנחנו קוראים לזה?
אין לנו ממש שם טוב לזה.
אבל, בסופו של דבר -- יש לנו בסביבות אלף מוסדות מדהימים,
ב-68 מדינות.
אבל בואו נתחיל עם רמברנדט.
יכול להיות שיהיה לנו זמן רק לדוגמה אחת.
תודות למגוון,
יש לנו בערך 500 יצירות מדהימות של רמברנדט
מ-46 מוסדות ו-17 מדינות.
בואו נאמר שבחופשה הבאה שלכם,
אתם רוצים ללכת לראות כל אחת מהן.
זה המסלול שלכם:
אתם תצטרכו לנסוע 53,000 קילומטרים,
לבקר ב-46 מוסדות, נדמה לי,
וסתם כדי לסבר את האוזן, אתם כנראה תפלטו 10 טונות של פחמן דו-חמצני.
(צחוק)
אבל, זכרו - זו אמנות,
אז איכשהו אתם יכולים להצדיק את זה איכשהו.
נמשיך בזריזות,
למשהו קצת יותר טכני ומעניין.
כל מה שהראנו לכם עד כה הוא שימוש בנתוני היצירות כדי ליצור קשרים.
אבל עכשיו יש לנו משהו מגניב
שכולם מדברים עליו: למידת מכונה.
אז חשבנו לעצמנו: למה שלא נפרוש את כל הנתונים
ונראה מה מכונה יכולה ללמוד מזה
בהתבסס אך ורק על זיהוי ויזואלי של כל האוסף הזה.
לבסוף קיבלנו את המפה המאד מעניינת הזו,
לאשכולות האלה אין ביניהם נקודות ייחוס מבוססות נתונים,
הם נוצרו רק על-ידי זיהוי ויזואלי, שקיבץ אותם יחד.
מבחינתנו, כל קבוצה היא אמנות בפני עצמה.
אבל אחת הקבוצות שאנחנו רוצים להראות לכם
היא הקבוצה המדהימה הזו של דיוקנאות
שמצאנו במוזיאונים מסביב לעולם.
אם תוכל עוד קצת להתקרב, סיריל.
רק כדי להראות לכם, אתם אפילו יכולים רק לעבור בין דיוקנאות.
ואז אתם יכולים להסתכל על טבע, להסתכל על סוסים
ויש עוד המון קבוצות.
כשראינו את כל הדיוקנאות האלה
חשבנו ״רגע, אולי אנחנו יכולים לעשות משהו כיף לילדים,
או אולי לעשות משהו יצירתי
כדי לגרום לאנשים להתעניין בדיוקנאות?״
כי אף פעם לא באמת נתקלתי
בילדים צעירים מתרגשים ללכת לתערוכת דיוקנאות.
רציתי לחשוב על משהו.
אז הכנו משהו שנקרא מתאים דיוקנאות.
זה די ברור בפני עצמו,
אז אני פשוט אתן לסיריל להראות את הפנים היפות שלו.
ומה שקורה הוא שכשהוא מזיז את הראש
אנחנו מתאימים דיוקנאות שונים ממוזיאונים מרחבי העולם.
(מחיאות כפיים)
אני לא יודע לגביכם,
אבל הראיתי את זה לאחיינית שלי ולאחותי
והתגובות פשוט מדהימות.
הן לא הפסיקו לשאול ״מתי אפשר ללכת לראות את זה?״
ודרך אגב, אם תוכל, סיריל
לחייך ולמצוא אחד שמח?
אה, מושלם.
דרך אגב, לא עשינו לזה חזרות.
תודה, סיריל. מגניב. אה, וואו.
טוב, בואו נמשיך - אחרת זה ייקח לנו את כל הזמן.
(מחיאות כפיים)
אז אמנות ותרבות יכולים להיות גם כיף, נכון?
לניסוי המהיר האחרון שלנו --
אנחנו קוראים לכל אלה ״ניסויים״ --
הניסוי המהיר האחרון שלנו מתעסק שוב בלמידת מכונה.
אנחנו מראים לכם קבוצות, קבוצות ויזואליות,
אבל מה אם היינו יכולים לבקש מהמכונה גם להעניק שמות לקבוצות האלה?
מה אם היינו יכולים לתייג אותן אוטומטית, בלי להשתמש במידע מוסף?
אז מה שיש לנו הוא מעין דפדפן,
שהתאמנו בו, אני חושב, בסביבות הארבעת-אלפים תגיות.
לא באמת עשינו כאן משהו מיוחד,
רק הזנו את האוסף.
ומצאנו קטגוריות מעניינות.
אפשר להתחיל עם סוסים, קטגוריה מאד ברורה.
הייתם מצפים לראות שהמכונה תציג
תמונות של סוסים, נכון?
והיא באמת עשתה את זה, אבל שימו לב שם,
יש תמונה מאד מופשטת
שהוא עדיין מצליח לזהות ולסווג כסוסים.
יש לנו גם ראש מדהים, ביחס לראש של סוס.
ולכל אחד יש תגיות שמסבירות למה הוא שייך לקטגוריה הזו.
בואו נמשיך לקטגוריה אחרת שלדעתי היא מצחיקה ומעניינת,
כי אני לא מבין איך היא הומצאה.
היא נקראת ״גברת מחכה״.
סיריל, אם תוכל לעשות את זה בזריזות,
תראו שיש לנו את התמונות המדהימות האלו
של גבירות, אני מניח, שמחכות או מדגמנות
אני לא לגמרי מבין את זה.
אבל ניסיתי לשאול את אנשי הקשר שלי במוזיאון,
״מה זה? מה קורה כאן?״
וזה מרתק.
חוזרים לזהב, בזריזות,
רציתי לחפש זהב
ולראות איך המכונה תייגה את כל הזהב.
אבל, למעשה, היא לא תייגה את זה בתור זהב.
אנחנו חיים בזמנים פופולרים.
זה תייג את זה בתור ״בלינג-בלינג״.
(צחוק)
אני מקשה על סיריל, כי אני מתקדם יותר מדי מהר.
בסופו של דבר, כאן יש לכם את כל הבלינג-בלינג
של המוזיאונים בעולם מסודר עבורכם.
ולבסוף, כדי לחתום את ההרצאה הזו ואת הניסויים האלה,
אני מקווה שאתם מרגישים אחרי ההרצאה הזו שמחה, רגשות.
ומה נראה אם נחפש אושר?
אם נסתכל על על היצירות
שתוייגו תחת ״אושר״,
אני מניח שבטח תצפו לראות אושר.
אבל יש יצירה אחת שעלתה שהייתה ממש מרתקת,
היצירה הזאת, של דאגלס קופלנד,
החבר שלנו וגם האמן במשכן,
שנקראת ״אני מתגעגע למוח שלי טרם האינטרנט״.
אני לא יודע למה המכונה מרגישה שהיא מתגעגעת למוח שלה מלפני עידן האינטרנט
וזה מתוייג כאן,
אבל זו מחשבה מעניינת.
לפעמים אני באמת מתגעגע למוח שלי טרם האינטרנט,
אבל לא בכל הנוגע לאמנות ותרבות אונליין.
אז קחו את הטלפונים שלכם, קחו את המחשבים שלכם
ולכו לבקר במוזיאונים.
ורק אזכור זריז לכל אנשי הארכיון,
ההיסטוריונים, האוצרים,
שנמצאים במוזיאונים ומשמרים את כל התרבות הזו.
המעט שאנחנו יכולים לעשות הוא לקבל את המנה היומית של תרבות ואמנות
לעצמנו ולילדים שלנו.
תודה.
(מחיאות כפיים)