אתם שוחים באוקיינוס כשמשהו מתחכך ברגלכם.
כשהדגדוג מתחיל,
אתם מבינים שנעקצתם על ידי מדוזה.
איך היצורים הג'לטיניים היפיפיים האלה מחזיקים כזו מכה כואבת?
מדוזות הן רכות בגלל שהן 95% מים
ועשוייות בעיקר מחומר ג'לטיני שקוף שנקרא מזוגליאה.
עם גוף כזה עדין,
הן מסמתכות על אלפי תאים עוקצים מכלי ארס שנקראים נידוציטים
להגנה ותפיסת טרף.
איפלו למדוזה תינוקת, בגודל של מחק של עיפרון,
יש את היכולת לעקוץ.
מדוזות בשלב הראשון שלהן, אפיראה, נראות כמו פרחים זעירים שפועמים בים.
כשהן גדלות, הן הופכות לצורת מטריה עם פעמון בחלק העליון
וזרועות יורדות סביב הקצוות.
למין הכי גדול של מדוזות, רעמת האריה,
יש זרועות שיכולת להיות באורך של 30 מטר,
ארוך יותר מלוויתן כחול.
הזרועות האלו מכילות את רוב התאים העוקצים,
למרות שלכמה מינים יש אותם גם על הפעמון.
רעל מוזרק דרך נמטוציסטים,
צינורית דקה דמויית שוט,
שנמצאת מגולגלת תחת לחץ אוסמוזי גבוה.
כשהגירוי המכאני או הכימי מפעיל את ההדק החיצוני,
מכסה התא מועף ומי ים זורמים פנימה.
זה גורם לצלצלים מיקרוסקופיים לעוף החוצה,
שחודרים ומזריקים ארס לקרבן.
שחרור נמטוציטים יכול להתרחש תוך פחות ממליונית שניה,
מה שהופך אותו לאחר התהליכים הביומכאניים המהירים בטבע.
נמטוציטים יכולים להמשיך לירות אפילו אחרי שהמדוזה מתה,
לכן זה חשוב להסיר זרועות שנשארו על העור.
שטיפה עם חומץ בדרך כלל תשבית נמטוציטים שלא נורו.
מי מלח יכולים גם לעזור להסיר שאריות נמטוציטים.
אבל אל תשתמשו במים מתוקים מפני שכל שינוי באיזון המלחים
משנה את הלחץ האוסמוזי מחוץ לנידוציט
ויגרום לנמטוציסט לירות.
לכן השתנה על האזור הנגוע, תרופת סבתא נפוצה,
יכולה להזיק יותר מלהועיל, תלוי בהרכב השתן.
רוב עקיצות המדוזות הן מטרד מכאיב,
אבל כמה מהן יכולות להיות קטלניות.
קופסית הינדו-פסיפית, שידועה גם כצרעת הים,
משחררת ארס שיכול לגרום להתכווצות של שרירי הלב
ומוות מהיר במינונים גדולים.
יש נוגדן, אבל הארס פועל במהירות,
אז תצטרכו טיפול רפואי מיידי.
למרות הכוח המרשים בזרועות שלהן,
מדוזות הן לא בלתי מנוצחות.
התאים הצורבים שלהן לא מהווים תחרות לשריון של העור העבה של הטורפים,
כמו צב גב העור ודג השמש האוקיאני.
לטורפים האלה יש הסתגלויות שמונעות מהמדוזות החלקלקות
מלברוח אחרי שהן נבלעו:
קוצים שמופנים אחורנית בפה הצב ובוושת
ושיניים מעוקלות מאחורי לחיי דג השמש.
אפילו זחלי לובסטרים זעירים יכולים להתפס לפעמון של מדוזה
ולתפוס טרמפ,
כשהם מנשנשים מהמדוזה בעוד הם שומרים על האנרגיה שלהם לגדילה.
דגים קטנים זריזים משתמשים במדוזות כשוניות נעות להגנה,
ממהרים בן הזרועות בלי לגעת בהן,
נודיברנצ'ס, שהם חלזונות ים שמכוסים בריר מגן,
יכולים למעשה לגנוב את ההגנות של המדוזה על ידי אכילת הקנידוציטים
והעברתם לשקים מיוחדים לשימוש מאוחר יותר,
כנשק נגד הטורפים שלהם.
אפילו בני אדם יכולים למצות תועלת מהעוקץ של מדוזות יום אחד.
מדענים עובדים על מניפולציה של קנידוציטים כדי להעביר תרופות,
עם נמטוציטים שלעיתים נדירות בגודל של יותר מ 3% מהגודל של מחט טיפוסית של מזרק.
אז, בפעם הבאה שאתם בים, הזהרו.
אבל גם, העיפו מבט נוסף בפלא הזה.