Pod svojimi rebri lahko med drugim najdemo tudi trebušno slinavko,
organ, ki deluje podobno kot osebni zdravstveni pomočnik.
Ta organ nadzoruje našo raven sladkorja in proizvaja poseben sok,
ki sprošča hranila iz hrane
in nam s tem pomaga ostati v najboljši formi.
Trebušna slinavka se nahaja tik za želodcem -
na primernem mestu, saj je ena od njenih nalog razgradnja hrane, ki jo pojemo.
Prebavi pomaga z izdelovanjem posebnega tonika, narejenega iz vode,
sode bikarbone,
in prebavnih encimov.
Soda bikarbona nevtralizira naravno kislost želodca,
da lahko prebavni encimi opravljajo svoje naloge.
Lipaza razgradi maščobe,
proteaza razgradi beljakovine,
amilaza pa razcepi ogljikove hidrate, da dobimo energijsko bogate sladkorje.
Večina teh hranil se nato vsrka v kri
in potuje naprej, da bi obogatila telo.
Medtem ko se vse to dogaja, trebušna slinavka opravlja še eno pomembno nalogo,
nadzoruje raven sladkorja v naši krvi.
To doseže s hormonoma inzulinom in glukagonom,
ki nastajata v posebnih celicah, imenovanih Langerhansovi otočki.
Preveč ali premalo sladkorja v krvi je lahko življenjsko nevarno,
zato mora biti trebušna slinavka stalno na preži.
Po velikem obroku kri velikokrat postane prepolna sladkorja.
Da nas povrne v normalno stanje, trebušna slinavka sprosti inzulin,
ki premakne odvečni sladkor v celice,
kjer se ta porabi kot vir energije ali pa se shrani za pozneje.
Inzulin hkrati da jetrom ukaz, naj ustavijo proizvodnjo sladkorja.
Po drugi strani pa, če je krvni sladkor nizek,
trebušna slinavka sprosti hormon glukagon,
ki ukaže celicam telesa in jeter, naj sprostijo uskladiščen sladkor
nazaj v krvni obtok.
Medsebojno delovanje inzulina in glukagona poskrbi za uravnovešeno raven sladkorja.
Slaba trebušna slinavka pa nas ne more nadzirati na tak način,
kar pomeni, da je zdravo ravnovesje uničeno.
Če jo oslabi bolezen,
se sposobnost tega organa, da proizvaja inzulin, zmanjša ali celo povsem izgine,
kar lahko sproži stanje, znano kot sladkorna bolezen.
Brez rednega sproščanja inzulina se sladkor nabira v krvi,
sčasoma zatrdi krvne žile in povzroči srčne napade,
odpoved ledvic in kapi.
Pomanjkanje inzulina prikrajša celice za sladkor, bogat z energijo,
ki ga potrebujejo za rast in delovanje.
Ljudje z diabetesom imajo pogosto tudi višjo stopnjo glukagona,
ki povzroči, da kroži še več sladkorja.
Brez tega notranjega pomočnika, bi se našim ravnem sladkorja zmešalo
in ne bi mogli prebaviti pomembnih hranil.
A ni le trebušna slinavka tista, ki nas ohranja zdrave.
Potrebuje tudi naše zavestno sodelovanje.