När folk får reda på att jag skriver om tidsplanering,
så antar de två saker.
En är att jag alltid är i tid,
vilket jag inte är.
Jag har fyra små barn,
och att jag ibland är sen skulle jag vilja skylla på dem,
men ibland är det inte deras fel.
Jag har varit sen
till min egen föreläsning om tidsplanering.
(Skratt)
Vi var tvungna att ta en sekund och smälta den ironin.
Den andra grejen är att folk tror att jag har massa tips
på hur man sparar in tid här och där.
Ibland hör tidningar av sig och har en story som låter ungefär,
hur kan läsarna hitta en extra timme på dygnet.
Tanken är att vi ska skala av tid från dagliga aktiviteter
och lägga ihop den,
så kommer vi ha mer tid för det roliga.
Jag ifrågasätter hela premissen av artikeln, men jag är alltid intresserad
av att höra vad de har kommit på innan de ringer mig.
Några av mina favoriter:
Göra ärenden där du bara behöver svänga till höger -
(Skratt)
Vara förnuftig vid mikrovågs-användning:
det står tre till tre och en halv minut på förpackningen,
då tar vi givetvis det kortaste alternativet.
Och min personliga favorit, som inte är så dum ändå,
spela in dina bästa TV-program så att du kan spola förbi reklamen.
Då sparar du åtta minuter varje halvtimme,
så om du ser på TV i två timmar,
får du 32 minuter över till träning.
(Skratt)
Vilket är sant.
Vet du ett annat sätt att få 32 minuter till träning?
Se inte på TV två timmar om dagen, okej?
(Skratt)
Nåväl, tanken är att vi ska tjäna in tid här och där, sen lägga ihop den,
så får vi äntligen göra allt vi vill göra.
Jag har studerat
hur framgångsrika personer spenderar sin tid
och sett deras scheman,
och tror att den här idén har fått det om bakfoten.
Vi bygger inte de liv vi vill ha genom att spara tid.
Vi får bygga de liv vi vill ha,
och sedan sparar tiden sig själv.
Såhär menar jag.
Jag gjorde ett tidsdagboks-projekt
där jag tittade på 1001 dagar i upptagna kvinnors liv.
De hade krävande jobb, ibland sina egna företag,
barn och kanske föräldrar att ta hand om,
engagerade sig i samhället -
jätteupptagna människor.
Jag bad dem att notera sin tid under en vecka
så jag kunde se hur mycket de jobbade och sov,
jag intervjuade dem om sina strategier till min bok.
En av kvinnorna vars dagbok jag studerade
går ut en onsdag kväll.
Hon kommer hem,
upptäcker att vattenberedaren är sönder,
och nu är det vatten i hela källaren.
Om en sådan sak någonsin hänt dig,
vet du att det är en katastrofal, skrämmande, genomblöt röra.
Så hon får ta itu med följderna av detta samma kväll,
nästa dag kommer rörmokarna dit,
dagen efter det kommer städfirman för att ta itu med den förstörda mattan.
Allt detta stod i hennes tidsdagbok.
Det tar upp sju timmar av hennes vecka.
Sju timmar.
Det är som att hitta en extra timme på dygnet.
Men hade hon fått följande fråga i början av veckan:
"Kan du avvara sju timmar för att träna till ett triathlon?"
"Kan du avvara sju timmar för att coacha sju hedervärda människor?"
Hade hon säkert sagt vad de flesta av oss skulle sagt,
vilket är, "Nej, kan du inte se hur upptagen jag är?"
Men när hon var tvungen att hitta tid
för hela hennes källare var full av vatten,
hittade hon sju timmar.
Detta visar oss att tiden är väldigt elastisk.
Vi kan inte skapa mer tid,
men tiden kan töja ut sig och anpassa sig till det vi väljer att använda den till.
Så nyckeln till tidsplanering
är att behandla det vi prioriterar som motsvarigheten
till den trasiga varmvattenberedaren.
För att förklara detta,
vill jag använda samma ord som en av mest upptagna personer jag intervjuat.
Hon drev sitt eget företag
med tolv anställda,
hon hade sex barn.
Jag hörde av mig till henne för att anordna en intervju
om hur hon hade "allt" - den frasen.
Det var en torsdag morgon,
och hon kunde inte prata med mig.
Såklart.
Men anledningen till att hon inte kunde prata
var att hon var ute och vandrade,
för det var en sådan vacker vårmorgon,
och hon ville ut och vandra.
Detta gjorde mig förstås ännu mer nyfiken,
och när jag till sist får tag på henne förklarar hon det såhär.
Hon säger, "Lyssna nu Laura, allt jag gör,
varenda minut jag spenderar, är mitt val."
Istället för att säga,
"Jag har inte tid att göra x, y eller z,"
säger hon, "jag gör inte x, y eller z för det är inte en prioritet."
"Jag har inte tid," betyder ofta "det är inte en prioritet."
Om du tänker efter, är det ett bättre ordval.
Jag kan säga att jag inte har tid att damma persiennerna,
men det är inte sant.
Fick jag 100 000 dollar om jag dammade persiennerna,
skulle jag göra det illa kvickt.
(Skratt)
Men eftersom det inte kommer hända,
kan jag säga att det inte handlar om att ha tidsbrist;
det handlar om att jag inte vill.
Detta ordval påminner oss om att tid är ett val.
Givetvis,
kan det bli hemska konsekvenser av att göra andra val,
det kan jag medge.
Men vi är smarta människor,
och i det långa loppet
har vi makten att fylla våra liv
med sakerna som förtjänar att vara där.
Så hur bär vi oss då åt?
Hur behandlar vi våra prioriteter
som motsvarigheten till varmvattenberedaren?
Först måste vi förstå vad vi prioriterar.
Jag vill ge er två strategier.
Först, på det professionella planet:
jag är säker på att många nu i slutet av året
har ett årligt utvecklingssamtal.
Ni tittar på det ni lyckats med under året,
era "möjligheter att växa."
Och detta har sitt syfte,
men jag tycker det är mer effektivt att blicka framåt.
Låtsas att det är slutet av nästa år.
Ni har ett eget utvecklingssamtal med er själva,
och det har varit ett helt fantastiskt år.
Vilka 3-5 saker gjorde du som gjorde det så fantastiskt?
Så skriv klart
nästa års utvecklingssamtal nu.
Och detta fungerar i ditt privatliv också.
Jag är säker på att många av er, som jag, i december,
får kort som innehåller hopvikta ark av färgat papper,
på vilka det står skrivet vad som är känt som julhälsningar.
(Skratt)
En ganska hemsk litteraturgenre,
skryt om hur fantastiska alla i hushållet är,
eller ännu mer blixtrande,
hur upptagna alla i hushållet är.
Men dessa brev har ett syfte,
vilket är att de talar om för familj och vänner
vad ni gjorde som betydde något
under året.
Det här året är snart slut,
men ni ska låtsas att det är slutet av nästa år
och att det har varit ett fantastiskt år
för er och de ni bryr er om.
Vilka 3-5 saker gjorde ni som gjorde det så fantastiskt?
Så kan ni skriva nästa års julhälsning redan nu.
Skicka inte den.
(Skratt)
Snälla, skicka inte den.
Men ni kan skriva den.
Utvecklingssamtalet och julhälsningen
ger oss en lista på sex till tio mål som vi kan jobba på under året.
Vi behöver nu dela upp dessa i mindre steg.
Kanske vill ni skriva en släkthistoria.
Först kan ni läsa några andra,
för att få rätta känslan.
Tänka på vilka frågor ni vill ställa till era släktingar,
planera in att träffas för intervjuer.
Kanske vill ni springa fem km.
Då måste ni hitta ett lopp, anmäla er, lägga upp en träningsplan,
och gräva fram löparskorna ur garderoben.
Och sedan - detta är nyckeln -
behandlar vi prioriteterna som den trasiga varmvattenberedaren,
genom att sätta in dem först på schemat.
Vi gör detta genom att tänka igenom veckan innan vi befinner oss i den.
Jag tycker att fredag eftermiddagar är en väldigt bra tid att göra detta.
Fredag eftermiddag är vad en ekonom skulle kalla
en "låg alternativkostnads"-tid.
De flesta av oss sitter inte där på fredagen och säger,
"Jag ser fram mot att göra framsteg
med mina personliga och professionella mål
just nu."
(Skratt)
Men vi kan tänka oss vad de skulle kunna vara.
Så sätt av lite tid en fredag eftermiddag,
gör en lista med tre kategorier: karriär, relationer, mig själv.
Att göra en lista med tre kategorier påminner oss om
att det ska finnas något i alla tre kategorier.
Karriären, tänker vi på;
relationer, mig själv -
inte så mycket.
Hursomhelst, bara en kort lista,
två eller tre saker i varje.
Se sedan över hela nästkommande vecka,
och se var du kan planera in dem.
Var du planerar dem är upp till dig.
Jag vet att det kan vara mer komplicerat för vissa än för andra.
Vissa människors liv är bara tuffare än andras.
Det kommer inte vara lätt att få tid över till den där poesikursen
om du har hand om flera barn själv.
Jag fattar det.
Och jag vill inte minimisera någon.
Men jag tror att siffrorna jag ska ge er kommer verka stärkande.
Det finns 168 timmar på en vecka.
24 gånger 7 är 168 timmar.
Det är mycket tid.
Om du har ett heltidsjobb, dvs 40 timmar i veckan,
sover 8 timmar per natt, alltså 56 timmar i veckan -
blir det 72 timmar över till andra saker.
Det är mycket tid.
Arbetar du 50 timmar i veckan,
ett heltidsjobb och något vid sidan om.
Då blir det 62 timmar över till annat.
Du arbetar 60 timmar.
Ja, då blir det 52 timmar över till annat.
Du säger att du arbetar mer än 60 timmar?
Är du verkligen säker på det?
(Skratt)
En studie jämförde människors uppskattade arbetsveckor
med tidsdagböcker,
upptäckte att de som hävdade att de jobbade över 75 timmar
hade fel på cirka 25 timmar.
(Skratt)
Ni kan gissa åt vilket håll, va?
Hursomhelst, på en 168-timmars vecka,
tror jag att vi kan hitta tid till det som betyder något för dig.
Om du vill spendera mer tid med dina barn,
du vill plugga mer inför ett stundande prov,
du vill träna tre timmar och volontärarbeta två,
så kan du det.
Och detta även om du arbetar mer än heltid.
Så vi har massor av tid, vilket är jättebra,
för vet ni vad?
Vi behöver inte ens så mycket tid för att göra fantastiska saker.
Men vad gör de flesta av oss så fort vi får lite tid över?
Tar fram mobilen, eller hur?
Börjar radera mejl.
Annars håller vi på hemma i huset
eller kollar på TV.
Men små stunder kan ha stor betydelse.
Ni kan använda tiden ni får över
till små stunder av fröjd.
Kanske är det att läsa något underbart
på bussen på väg till jobbet.
När jag hade ett jobb som krävde två bussresor
och en resa med tunnelbana,
brukade jag gå till biblioteket för att hitta något att läsa.
Det gjorde att hela upplevelsen nästan blev njutningsbar.
Raster på jobbet kan användas till att meditera eller be.
Om middag med familjen går bort för att det är hektiskt på jobbet,
kanske frukost med familjen kunde vara ett substitut.
Det handlar om att se över hela ens tid
och se vad de bra sakerna får plats.
Jag tror verkligen på detta.
Det finns tid.
Även om vi är upptagna,
har vi tid till det som är viktigt.
Och fokuserar vi på det som är viktigt,
kan vi bygga de liv vi vill ha
med tiden vi har fått.
Tack.
(Applåder)