Kada ljudi čuju da pišem knjige o organizaciji vremena,
pretpostavljaju dvije stvari.
Pomisle da nikad ne kasnim,
a zapravo kasnim.
Imam četvero male djece,
i voljela bih okriviti njih za svoja povremena kašnjenja,
no ponekad to zaista nije njihova krivica.
Jednom sam zakasnila na vlastiti govor o organizaciji vremena.
(Smijeh)
Svi smo na trenutak uživali u toj ironiji.
Druga stvar koju pretpostave jest da imam puno savjeta i trikova
kako uštedjeti nešto vremena tu i tamo.
Ponekad čujem od raznih časopisa da pišu članak o ovoj temi,
o tome kako pomoći čitateljima da pronađu jedan dodatni sat dnevno.
Bit je u tome da skratimo vrijeme za svakodnevne aktivnosti,
pribrojimo to vrijeme,
i naći ćemo vremena za dobre stvari.
Uvijek preispitujem takvu ideju, ali mi je uvijek zanimljivo
saslušati što su smislili prije nego me pozovu.
Najdraže ideje su mi:
ići u nabavku samo ondje gdje moraš skrenuti desno --
(Smijeh)
Biti izuzetno pametan pri korištenju mikrovalne:
ako piše tri do tri i pol minute na pakiranju,
definitivno ćemo ući malo dublje u to.
I moj osobni favorit, za koji ima smisla na nekoj razini,
jest snimiti vaše najdraže emisije kako bi mogli premotati reklame.
Tako uštedite osam minuta svakih pola sata,
tako da tijekom dva sata gledanja televizije,
imate trideset dvije minute za vježbanje.
(Smijeh)
To je istina.
Znate kako još pronaći trideset dvije minute za vježbu?
Ne gledajte televiziju dva sata dnevno, točno?
(Smijeh)
Dakle, bit je uštedjeti nešto vremena kad stignemo, pribrojimo to vrijeme,
i napokon ćemo imate vremena za sve što poželimo.
Nakon što sam proučavala kako uspješni ljudi troše svoje vrijeme,
i gledajući njihove rasporede za svakih sat vremena,
mislim da je ova ideja nešto sasvim suprotno.
Ne gradimo živote kakve želimo štedeći vrijeme.
Gradimo živote kakve želimo
i vrijeme štedi samo sebe.
Malo ću to pojasniti.
Radila sam na dnevniku vremena
gledajući 1001 dan u životima previše zaposlenih žena.
Radile su zahtjevne poslove, ponekad u svojim tvrtkama,
brinule su se o djeci, možda i o roditeljima,
obveze u zajednici,
vrlo zaposleni ljudi.
Tjedan su dana vodili evidenciju o svome vremenu,
da bih mogla zbrojiti koliko su radile i spavale,
te sam ih intervjuirala o strategijama za svoju knjigu.
Jedna od žena čiji sam raspored pratila,
izašla je jedne srijede uvečer po nešto.
Dok se vratila kući, pokidao se bojler
i poplavio joj podrum.
Ako vam se ikad ovakvo što dogodilo,
tada znate da je to štetan, zastrašujući i mokar nered.
Ona se tu večer suočava s neposrednim posljedicama,
sljedeći dan dolaze vodoinstalateri,
dan poslije, ekipa za čišćenje dolazi počistiti uništeni sag.
Sve je to zapisala u raspored.
Izgubila je sedam sati od tjedna.
Sedam sati.
Kao da je pronašla jedan dodatni sat dnevno.
Ali sigurna sam kada bi je na početku tjedna pitali,
"Možeš li izdvojiti sedam sati za trening za triatlon?"
"Možeš li izdvojiti sedam sati da podučavaš sedam vrijednih ljudi?"
Sigurna sam da bi rekla ono što bi rekli i mi ostali,
a to je: "Ne, ne vidiš li koliko sam zaposlena?"
Ali kada je morala pronaći sedam sati
jer joj je podrum bio napunjen vodom,
pronašla je sedam sati.
I to nam pokazuje da je vrijeme vrlo rastezljivo.
Ne možemo stvoriti više vremena,
ali se vrijeme rasteže da se prilagodi onome što odlučimo staviti u njega.
Zato je ključno u organizaciji vremena
odnositi se prema svojim prioritetima
jednako kao prema pokidanom bojleru.
Da bih objasnila bit,
volim se služiti jezikom najzasposlenije osobe koju sam intervjuirala.
Vodila je malu tvrtku
s 12 ljudi na platnoj listi
i šestero djece u slobodnom vremenu.
Bile smo u kontaktu da dogovorimo intervju
o tome kako "ima sve što želi."
Sjećam se da je bio četvrtak ujutro,
i nije bila slobodna za razgovor.
Naravno, zar ne?
Razlog zbog kojeg je bila nedostupna za razgovor
je zbog toga što je izašla pješačiti,
jer je bilo prekrasno proljetno jutro,
i htjela je ići pješačiti.
Naravno da me to još više zaintrigiralo,
i kada sam je napokon uhvatila, objasnila mi je.
Rekla je: "Slušaj Laura, sve što radim,
svaka minuta koju potrošim, moj je izbor."
I umjesto da je rekla:
"Nemam vremena za ovo ili ono,"
rekla bi, "ne radim ovo ili ono jer mi to nije prioritet."
"Nemam vremena" često znači "nije mi prioritet".
Ako razmislite o tome, to je i točnije rečeno.
Mogla bih vam reći da nemam vremena očistiti rolete,
ali to nije istina.
Ako bi mi ponudili 100.000$ za čišćenje roleta,
ubrzo bih se prihvatila posla.
(Smijeh)
Budući da se to neće dogoditi,
mogu priznati izgovor nije manjak vremena,
već volja da to napravim.
Korištenje ovih riječi podsjeća nas da je vrijeme izbor.
I zasigurno,
mogu postojati strašne posljedice za različite odluke,
to ću vam priznati.
Ali mi smo pametni ljudi,
i zasigurno gledajući na duže staze,
imamo moć ispuniti svoje živote
stvarima koje zaslužuju biti u njemu.
Kako to postići?
Kako se odnositi prema
prioritetima jednako kao prema pokidanom bojleru?
Najprije moramo razmisliti što su nam prioriteti.
Želim vam pokazati dvije strategije za razmišljanje.
Prva je s profesionalne strane:
Sigurna sam da mnogi ljudi kada se približava kraj godine
naprave ili dobiju godišnju procjenu radnog učinka.
Tada pregledate uspjehe u protekloj godini,
svoj "prostor za napredak".
I to ima svoju svrhu,
ali smatram da je učinkovitije raditi to s pogledom u budućnost.
Želim da se pretvarate da je sada kraj sljedeće godine.
Pravite si godišnju procjenu radnog učinka,
i prošla je godina za vas bila vrlo uspješna poslovna godina.
Koje ste tri do pet stvari napravili a koje su učinili tu godinu uspješnom?
Sada možete napisati svoju procjenu učinka rada za sljedeću godinu.
A to možete učiniti i za svoj osobni život.
Sigurna sam da mnogi od vas, poput mene, u prosincu,
dobiju čestitke u kojima se nalaze šareni papiri
na kojima su ispisana praznična obiteljska pisma.
(Smijeh)
Pomalo pokvaren stil pisanja, ako razmislite,
o tome kako su svi ukućani odlično,
ili čak još sjajnije,
kako su svi ukućani zaposleni.
Ali ovakva pisma imaju svrhu,
a to je da pokažu vašim prijateljima i obitelji
da ste radili nešto vama značajno u osobnom životu tijekom godine.
Budući da je ova godina završila,
stoga želim da se pretvarate da je kraj sljedeće godine,
i bila je to zaista savršena godina
za vas i ljude koje volite.
Koje ste tri do pet stvari učinili koje su je učinile toliko uspješnom?
Sada možete napisati svoje obiteljsko pismo za sljedeću godinu.
Nemojte ga poslati.
(Smijeh)
Molim vas, ne šaljite ga.
Ali možete ga napisati.
Sad, između godišnje procjene radnog učinka i obiteljskog pisma,
imamo listu od šest do deset ciljeva na kojima možemo raditi nagodinu.
Sada ih moramo raščlaniti na izvedive korake.
Recimo da želite napisati obiteljsku povijest.
Najprije možete pročitati druge obiteljske povijesti,
kako bi vidjeli stil pisanja.
Zatim razmisliti o pitanjima koje biste htjeli pitali rodbinu,
dogovoriti sastanke za razgovore.
Ili možda želite trčati 5 kilometara.
Dakle, potrebno je pronaći utrku i prijaviti se, napraviti plan treninga,
i iskopati te tenisice iz kraja ormara.
A onda -- to je ključno --
odnosimo se prema našim prioritetima, kao što bi se prema pokvarenom bojleru,
stavljajući ih u našim rasporedima na prvo mjesto.
To činimo tako da razmišljamo o našim tjednima prije nego dođu.
Otkrila sam kako je to dobro raditi u petak popodne.
Petak poslijepodne je ono što bi ekonomisti mogli nazvati
vrijeme "niskog oportunitetnog troška."
Većina nas ne sjedi tamo petkom popodne govoreći:
"Uzbuđen sam što ću napredovati
ka mojim osobnim i profesionalnim prioritetima
sada."
(Smijeh)
Ali, spremni smo razmišljati o tome što oni trebaju biti.
Dakle, odvojite malo vremena petkom popodne,
napravite svoju listu prioriteta sa tri kategorije: karijera, odnosi, ja.
Izrada liste sa tri kategorija nas podsjeća
kako bi trebalo biti nešto u svakoj od te tri kategorije.
Karijera, o njoj razmišljamo;
odnosi, ja --
i ne baš toliko.
Svejedno, samo kratka lista,
dvije do tri stvari u svakoj od njih.
I onda promatrajte cijeli listu kroz cijeli idući tjedan,
i vidite gdje ih možete uplanirati.
Gdje ih isplanirate ovisi potpuno o vama.
Znam da će ovo biti kompliciranije za neke ljude u odnosu na druge.
Mislim, životi nekih ljudi su teži od drugih.
Neće se lako naći vremena da se pohađa taj razred poezije
ako sami brinete o nekoliko djece.
Shvaćam.
I ne želim umanjiti ničiju borbu.
Ali mislim kako su brojke koje ću spomenuti ohrabrujuće.
Imamo 168 sati u tjednu.
dvadeset četiri put sedam je 168 sati.
To je puno vremena.
Ako radite posao na puno radno vrijeme, dakle 40 sati na tjedan,
spavati osam sati na noć, dakle 56 sati na tjedan --
to vam ostavlja 72 sata za druge stvari.
To je puno vremena.
Recimo da radite 50 sati tjedno,
možda glavni posao i nešto sa strane.
Pa, to vam ostavlja 62 sata za druge stvari.
Recimo da radite 60 sati.
Pa, to vam ostavlja 52 sata za druge stvari.
Kažete da radite više od 60 sati tjedno.
Pa, jeste li sigurni?
(Smijeh)
Jednom su radili istraživanje koje je uspoređivalo procijenjeni radni tjedan
sa dnevnikom vremena ljudi.
Otkrili su da ljudi koji tvrde da imaju 75 plus-satni radni tjedan
su promašili za nekih 25 sati.
(Smijeh)
Možete pogoditi u kojem smjeru, zar ne?
U svakom slučaju, u 168 sati tjedno
mislim kako možemo naći vremena za ono što nam je važno.
Ako želite provesti što više vremena sa svojom djecom,
želite učiti više za test koji polažete,
želite vježbati tri sata i volontirati dva,
možete.
A to je, čak i ako radite puno više od punog radnog vremena.
Dakle, imamo dosta vremena, što je super,
ali znate što?
Nije nam potrebno toliko vremena da radimo izvanredne stvari.
No, kada većina nas ima komadiće vremena, što mi činimo?
Izvadimo telefon, jel'da?
Počinjemo brisati e-mailove.
Ili se petljamo oko kuće
ili gledamo TV.
Ali mali trenuci mogu imati veliku moć.
Možete koristiti svoje komadiće vremena
za komadiće radosti.
Možda je to odabir čitanja nečeg prekrasnog u autobusu
na putu do posla.
Znam kad sam imala posao koji je zahtijevao dvije autobusne vožnje
i vožnju podzemnom svakog jutra.
Običavala sam ići u knjižnicu vikendom da uzmem stvari za čitanje.
To je učinilo cijeli doživljaj gotovo, gotovo, ugodnim.
Pauze na koslu se mogu koristiti za meditaciju ili molitvu.
Ako obiteljsku večeru imate vani zbog svog ludog radnog rasporeda,
možda bi obiteljski doručak mogao biti dobra zamjena.
Radi se o cjelovitom pogledu na svoje vrijeme
i vidjeti gdje se mogu staviti dobre stvari.
Doista vjerujem u to.
Ima vremena.
Čak i ako smo zauzeti,
imamo vremena za ono što je važno.
A kada se usredotočimo na ono što je važno,
možemo graditi živote koje želimo
u vremenu koje imamo.
Hvala vam.
(Pljesak)