Kada ljudi čuju da pišem o menadžmentu vremena,
pretpostavljaju dvije stvari.
Prva je da nikad ne kasnim,
a, u stvari, kasnim.
Majka sam četvero dječice,
i rado bih njih okrivila za povremena kašnjenja,
ali ponekad to nije njihova krivica.
Kasnila sam na vlastito predavanje o menadžmentu vremena.
(Smijeh)
Zajedno smo na trenutak uživali u toj ironiji.
Druga stvar koju pretpostavljaju je da imam puno savjeta i trikova
kako tu i tamo uštedjeli malo vremena.
Ponekad dođu do mene magazini na čijim su stranicama nadugo ispisani
članci o tome kako pomoći čitaocima da pronađu dodatni sat tokom dana.
Ideja je da možemo ukrasti djelić vremena od svakodnevnih aktivnost,
dodati ga,
i tako pronaći vrijeme za prave stvari.
Pitam se šta je osnovna ideja svakog izlaganja, ali mene je uvijek interesovalo
da čujem šta se od mene očekuje prije nego dobijem poziv.
Neke od mojih omiljenih:
ići u nabavku samo ondje gdje moraš skrenuti desno
(Smijeh)
Držati se pravila pri korištenju mikrovalne:
tamo na pakovanju piše tri do tri i po minute,
ali mi samo kužimo loše strane ovih postupaka.
Ali moja omiljena, koja donekle ima smisla,
jeste snimanje omiljenih serija tako da kasnije premotate reklame.
Tako uštedite osam minuta na svakih pola sata,
tako da u toku dva sata gledanja televizije,
nađu se 32 minute za vježbanje.
(Smijeh)
To je tačno.
Ima li bolji način da pronađete 32 minute za vježbanje?
Nemojte gledati dva sata televiziju dnevno, može?
(Smijeh)
U svakom slučaju, ideja je da uštedimo nešto vremena, zbrojimo ga
i napokom smo pronašli vremena za ono što želimo.
Nakon što sam proučavala kako uspješni ljudi trače vrijeme
i gledala u njihov dnevni raspored za svaki sat,
mislila sam da je ova ideja totalni promašaj.
Ne gradimo živote kakve želimo štedeći vrijeme.
Gradimo živote kakve želimo,
a vrijeme će se pobrinuti samo za sebe.
Evo na šta mislim.
Analizirala sam dnevni raspored
posmatrajući 1001 dan u životu izrazito zauzetih žena.
Radile su svakakve poslove, ponekad u svojim firmama,
brinule se o djeci, svojim roditeljima,
društvenoj zajednici -
jako, jako zauzeti ljudi.
Sedmično su vodile evidenciju o svom vremenu,
tako da sam znala koliko rade a koliko spavaju,
i intervjuisala sam ih o namjerama, za potrebe knjige.
Jedna od žena čiji sam tempo proučavala
izašla je jedne srijede uvečer, poslom.
Po povratku imala je šta vidjeti: bojler je procurio,
i voda je poplavila cijeli podrum.
Ako se ikada išta slično ovome dogodi vama,
da znate da je to velika šteta i zastrašujući nered.
Tokom cijele noći bavila se rasklanjanjem velikog nereda,
sutradan je pozvala vodoinstalatere,
dan poslije, pozvala je momke iz agencije da uklone uništeni tepih.
Sve je ovo zapisala u njen dnevnik,
To joj je ukralo sedam sati od sedmice.
Sedam sati.
Kao da je uspjela pronaći dodatni sat dnevno.
Ali, sigurna sam, da ste nju pitali na početku sedmice,
"Možeš li izdvojiti sedam sati da treniraš triatlon?"
"Možeš li izdvojiti sedam sati da podučavaš sedam vrijednih ljudi?"
Nemam sumnje da bi rekla što i većina nas,
a to je: "Ne, pa zar ne vidiš koliko sam zauzeta?"
Ali kada je morala da pronađe sedam sati
zato što je voda poplavila njen podrum,
ona je pronašla sedam sati.
Ovo nam pokazuje da je vrijeme rastezljivo.
Mi ne možemo stvoriti više vremena,
ali se vrijeme rasteže da se prilagodi onome što želimo ukalkulisati u njega.
Ključno u menadžmentu vremena
je rasporediti naše prioritete
tako da se jednako odnosimo kao prema bojleru koji je procurio.
Da bih bliže objasnila,
želim govoriti jezikom jedne od zauzetijih žena koje sam intervjuisala.
Pod zauzetom, mislim u kontekstu vođenja firme
sa 12 ljudi na punoj plaći,
i šestero djece koje odgaja poslije posla.
Bile smo u kontaktu kako bih je intervjuisala o tome
kako ona "sve stiže" - znate ta fraza.
Sjećam se da je bio četvrtak ujutro,
nije bila u prilici razgovarati sa mnom.
Naravno, zar ne?
Razlog zbog kojeg nije mogla razgovarati
je taj što je izašla pješačiti,
jer je prekrasno proljetno jutro,
i jednostavno željela je šetati.
Moram reći da me ovo mnogo više zaintrigiralo,
i kada sam je uspjela ugrabiti, objasnila mi je zašto ovo voli.
Rekla je: "Slušaj Laura, sve što radim,
svaku minutu koju potrošim, rezultat je mog izbora."
A nije rekla:
"Nemam vremena da radim ovo ili ono",
radije bi rekla: "Neću da radim ovo ili ono zato što mi to nije prioritet."
"Nemam vremena", često ima značenje: "Nije mi priortet."
Ako razmislite o tome, to je mnogo ispravnije reći.
Mogu vam reći kako nemam vremena da očistim žaluzine,
ali to nije istina.
Ali ako mi ponudite 100.000 $ da očistim žaluzine,
ubrzo bih se prihvatila posla.
(Smijeh)
Pošto se to sigurno neće dogoditi,
moram priznati da izgovor nije manjak vremena;
nego manjak volje da to uradim.
Upotreba ovih riječi nas podsjeća da je vrijeme izbor.
I da napomenem,
mogu biti kobne posljedice za načinjene različite izbore,
to vam priznajem.
Ali mi smo pametni ljudi
i gledajući dugoročno,
imamo moć ispuniti svoje živote
stvarima koje zaslužuju biti u njemu.
Pa kako mi to radimo?
Kako tretirati prioritete
jednako kao bojler koji je procurio?
Prvo, moramo razmisliti šta su nam prioriteti.
Želim vam ukazati na dvije strategije za razmišljanje.
Prva je s profesionalne strane:
sigurna sam da mnogi ljudi pri kraju godine
dobiju ili urade procjenu radnog učinka.
Tada pregledate ono što se postigli u godini,
i tražite "mogućnosti za poboljšanja".
I to ima smisla,
ali smatram da je korisnije raditi to s pogledom u budućnost.
Evo, zamišljajte da je sada kraj godine.
Uradili ste vlastitu procjenu radnog učinka,
i smatrate da je prošla godina bilo vrlo uspješna za vas.
Koje tri, ili recimo pet, stvari ste uradili pa je godina bila uspješna?
Sada možete napisati procjenu radnog učinka za slijedeću godinu.
Sada to možete učiniti i u životu, također.
Sigurna sam da mnogi od vas, kao ja, kada dođe decembar,
dobiju praznične čestitke koje sadrže one presavijene šarene papire
na kojima se ispisano ono što zovemo kao porodično praznično pismo.
(Smijeh)
Žalosti me stil pisama u kojima pročitam, zbilja,
kako su svi ukućani odlično,
ili, još gore,
kako su prezauzeti.
Ali ova pisma imaju svrhu,
a to je da pokažu prijateljima i porodici
da ste radili nešto što vam je bitno u životu prošle godine.
Budući da je godina završila,
želim da se pretvarate da je kraj sljedeće godine,
i da je bila savršena godina
za vas i ljude koje volite.
Koje tri, ili recimo pet, stvari ste uradili pa je godina bila uspješna?
Sada možete napisati porodično praznično pismo za sljedeću godinu.
Nemojte ga poslati.
(Smijeh)
Molim vas, nemojte ga poslati.
Ali ga možete napisati.
Sada, između procjene učinka i prazničnog porodičnog pisma,
imamo listu od šest do deset ciljeva na kojima možemo raditi.
Sada zastanimo i pretvorimo ciljeve u red koraka.
Možda želiš napisati povijest svoje porodice.
Prvo, potrebno je dapročitaš njih nekoliko,
kako bi osjetio stil.
Nakon toga možeš razmisliti o pitanjima koja ćeš postaviti rođacima,
prilikom pripreme za intervju s njima.
Ili možeš istrčati 5 km.
Dakle, potrebno je pronaći utrku i prijaviti se, napraviti plan,
i iskopati patike zabačene negdje iza ormara.
A onda - to je ključno -
odnosimo se prema našim prioritetima kao prema bojleru koji je procurio,
stavljajući ih u raspored na prvo mjesto.
To činimo razmišljajući o tome sedmicama prije nego dođu.
Otkrila sam kako je to dobro raditi u petak popodne.
Petak popodne je ono što ekonomisti nazivaju
vremenom "niskog oportunitetnog troška".
Većina nas ne sjedi petkom popodne govoreći:
"Gorim od želje da napravim pomake
prema ostvarenju ličnih i profesionalnih ciljeva
odmah."
(Smijeh)
Ali bi trebali razmisliti o tome šta trebamo uraditi.
Molim vas odvojite malo vremena petkom popodne,
napravite listu prioriteta i podijelite ih u tri kategorije: karijera, odnosi, ja.
Ovakva lista nas podsjeća
kako bi sve trebalo biti podijeljeno u tri kategorije.
Karijera, o njoj razmišljamo;
odnosi, ja -
ne baš toliko.
Svejedno, samo kratka lista,
dvije do tri stavke u svakoj od njih.
Nakon toga bacite pogled na cijelu iduću sedmicu,
i pogledajte gdje ih možete staviti u plan.
Gdje ćete to uplanirati na vama je.
Znam da će za neke ljude biti mnogo komplikovanije nego za druge.
Hoću reći, životi nekih ljudi su teži od drugih.
Međutim, nije lahko pronaći vrijeme za časove poezije
ako sami brinete o nekoliko djece.
Shvatam.
I ne želim umanjiti ničiju borbu.
Ali mislim kako su brojke koje ću spomenuti ohrabrujuće.
U sedmici imamo 168 sati.
Dvadeset četiri puta sedam je 168 sati.
To je puno vremena.
Ako ste stalno zaposleni, dakle radite 40 sati sedmično.
spavate osam sati noću, dakle 56 sati sedmično -
to vam ostavlja 72 sata za druge stvari.
To je mnogo vremena.
Recimo da radite 50 sati sedmično,
osnovni posao i neki dodatni.
Nakon toga, ostaje vam 62 sata za ostale stvari.
Recimo da radite 60 sati.
Nakon toga, ostaje vam 52 sata za ostale stvari.
Kažete da radite više od 60 sati.
Pa, jeste li sigurni?
(Smijeh)
Nedavno je rađena studija koja je upoređivala radne sedmice
na osnovu dnevnog rasporeda.
Otkriveno je da ljudi koji tvrde da rade više od 75 sati
griješe za oko 25 sati.
(Smijeh)
Možete pogađati u kom pravcu, zar ne?
Uglavnom, u 168 sati sedmično,
mislim da možete naći vrijeme za stvari koje vas ispunjavaju.
Ako želite da provodite više vremena s djecom,
ako želite da više učite za test koji polažete,
želite da vježbate tri sata i volontirate dva sata,
to i možete.
To je tako ako radite mnogo više sati od punog radnog vremena.
Dakle, imamo mnogo vremena, što je dobro,
jer, znate šta?
Čak nam i ne treba mnogo vremena za nevjerovatne stvari.
Međutim, kada imamo malo vremena, šta tada mi radimo?
Izvadimo telefon, zar ne?
Počnemo brisati mailove.
Osim toga, motamo se po kući
ili gledamo TV.
Međutim, mali trenuci znaju imati veliku snagu.
Možete koristiti kratke predahe
za kratka uživanja.
Možda je to izbor nečeg korisnog za čitanje
na putu za posao.
Radila sam na poslu koji je tražio dvije vožnje
busom i jednu metroom - stalno;
imala sam naviku otići vikendom u biblioteku da uzmem knjige.
To je, za mene, bilo neponovljivo iskustvo.
Pauze na poslu se mogu iskoristiti za meditaciju ili molitvu.
Ako ne možeš večerati s porodicom jer imaš ludu radnu sedmicu,
možda porodični doručak može biti dobra alternativa.
Radi se o sagledavanju cjelokupnog vremena svakoga ponaosob
i mogućnosti da se ugrade u njega prave stvari.
Ja doista vjerujem u to.
Ima vremena.
Čak i ako smo zauzeti,
ima vremena za ono što je važno.
A kad se fokusiramo na ono što je važno,
možemo živjeti živote kakve želimo,
u vremenu koje imamo.
Hvala vam.
(Aplauz)