Мої студенти часто запитують мене
Що таке соціологія?
І я їм відповідаю, "Це наука про те,
який вплив на людей
чинять речі, яких вони не бачать".
І у відповідь вони запитують, "То як же мені стати соціологом?
Як же я зможу зрозуміти ці невидимі сили?"
І я відповідаю, "За допомогою емпатії"
Почніть з емпатії.
З неї все починається.
Забудьте на хвилю про себе
і подивіться на те, що відбувається з точки зору іншої людини."
Дозвольте навести приклад.
Отже я уявляю життя так,
ніби сто років тому
Китай був би наймогутнішою державою у світі
і ось китайці прийшли до США
у пошуках вугілля,
І вони знайшли вугілля, і скажу більше вони знайшли тут багато вугілля.
Досить швидко вони почали відправляти це вугілля,
тонна за тонною
ешалон за ешалоном , баржа за баржею,
до себе додому у Китай і далі по цілому світу.
І за рахунок цього фантастично розбагатіли.
Вони побудували собі прекрасні міста
освічені за допомогою цього вугілля.
А тут у Сполучених Штатах,
панували б економічна депресія і злидні
Ось що б я побачив.
Я побачив би людей, які ледве зводять кінці з кінцями,
які не знають, що чекати від завтрашнього дня.
І далі я був схвильований питанням.
Я запитав: "Як це можливо, що ми тут у Сполучених Штатах, були настільки бідні
хоча вугілля - це такий цінний ресурс,
він коштує таких великих грошей?"
І я зрозумів,
що китайці знайшли спільну мову
з малочисельним правлячим класом тут, у Сполучених Штатах
який вкрав всі гроші і все це багатство.
А щодо решти, ми - переважна більшість,
змушені животіти у злиднях.
Китайці забезпечили цей маленький правлячий прошарок
озброєнням і мудруватими технологіями
щоб гарантувати, що люди такі як я
не зможуть виступити проти їх відносин.
Вам це нічого не нагадує?
Вони найняли і навчили американців
допомагати охороняти вугілля.
І повсюди були китайські ієрогліфи -
всюди постійним нагадуваням, хто тут головний.
А тим часом у Китаї,
а що ж вони говорять у Китаї?
А нічого. Вони там не розмовляють про нас. Вони не розмовляють про вугілля.
Якщо запитати їх,
вони дадуть відповідь, "А вугілля, ну розумієте, нам же потрібне це вугілля.
Ви ж думаєте, що я погоджусь знизити температуру у кімнаті.
Ви не можете вимагати цього від мене."
Отже мене це дістає, і не тільки мене,
але й більшість звичайних людей.
І ми починаємо опиратися, і все починає виходити з-під контролю.
І потім китайці відповідають дуже жорстко.
І ми не встигаємо озирнутися, як вони вже посилають свої танки,
а потім і сухопупні війська.
багато людей помирає,
ситуація стає дуже і дуже складною.
Можете собі уявити, щоб ви відчували
якщо б ви опинилися на моєму місці?
Можете собі уявити. що ви виходите з цієї споруди
і бачите, що на вулиці стоїть танк
або вантажівка з солдатами?
Лише уявіть, що б ви відчули.
тому, що ви знаєте, навіщо вони тут, і що вони тут роблять.
Ви відчуваєте гнів, і ви відчуваєте страх.
Якщо ви змогли - то ви розумієте, що таке емпатія, це і є вона.
Ви відійшли від своєї точки зору, і спробували зрозуміти мою.
Це потрібно відчути.
Гаразд, це була лише розминка.
Це була розминка.
А зараз ми проведемо
справді радикальний екперимент.
Так що я хочу, що решту часу мого виступу ви намагалися
стати на місце
звичайного араба, мусульманина
який живе на Близькому Сході -
особливо, в Іраку.
І, щоб допомогти вам,
уявіть, що ви член сім'ї з середнім достатком, що живе у Багдаді -
і що ви хочете найкращого для своїх дітей.
Ви хочете, щоб вашим дітям жилося краще ніж вам.
Ви дивитеся новини і уважно слідкуєте за тим, що відбувається,
ви читаєте газети, зустрічаєтеся у кав'ярні з друзями,
і разом читаєте газети з новинами з усього світу.
Іноді ви навіть дивитеся супутникове телебачення,
канал СNN з Сполучених Штатів.
Так, що ви маєте уявлення про те, як мислять американці.
Але, насправді, все чого ви хочете, це лише добре жити.
Це все, що вам потрібно.
Ви араб-мусульманин, що живе в Іраку.
Ви хочете кращої долі для себе.
Отже, дозвольте вам допомогти.
Дозвольте вам допомогти у дечому,
про що ви, можливо, зараз думаєте.
По-перше: це вторгнення у вашу країну
що почалося 20 років тому, і навіть раніше,
справжньою причиною цікавості до вашаї землі, особливо з боку Сполучених Штатів,
є нафта.
Все це тільки через нафту, ви це знаєте, всі це знають.
Навіть люди у Сполучених Штатах знають, що все через нафту.
Це тому, що у когось
є плани на ваші ресурси.
Це ваші ресурси; а не чиїсь інші.
Це ваша земля, це ваші ресурси.
Але у когось є плани на них.
А знаєте, чому у них є ці плани?
Знаєте, чому вони так цього жадають?
Тому, що вся їхня економічна система
залежить від цієї нафти -
іноземної нафти,
нафти з інших земних куточків, які їм не належать.
А що ще ви думаєте, про цих людей?
Ну, американці, вони багаті.
Та ви що не знаєте, що вони живуть у великих будинках, їздять у великих машинах,
у них всіх світле волосся, блакитні очі, і вони щасливі.
Ви так вважаєте. Звичайно, це не так,
але це враження створене ЗМІ, а іншого у нас немає.
Ще в американців велиі міста,
а міста повністю залежать від нафти.
А що ви бачите у себе вдома у своїй країні?
Бідність, відчай, боротьбу за виживання.
Але ви не мешкаєте у багатій країні.
Це ж Ірак.
Ось, що ви бачите.
Ви бачите, як люди ледве зводять кінці з кінцями.
Це зовсім нелегко; ви стикаєтеся з бідністю на кожному кроці.
І ви щось відчуваєте з цього приводу.
Ці люди поклали око на ваші ресурси,
ось, що ви бачите?
Ви знаєте ще дещо, про що часто говорите -
Американці про це не люблять говорити, але не ви.
Є ще одна проблема, мілітеризація світу,
центром якої є знов ж таки США.
І на США
припадає майже половина
всіх військових витрат світу -
з якимось чотирма відсотками населення на земні.
І ви хвилюєтеся, ви бачите це кожен день
Це частина вашого життя.
Ви розмовляєте про це з вашими друзями.
І ви читаєте про це.
Бо колись, коли Саддам Хусейн був при владі,
американцям було начхати на його військові злочини.
Коли він отруював газом курдів та іранців,
їм було на це начхати.
Проте, коли на карту поставлена нафта,
чомусь все раптом змінилося.
І ще, ви щось бачите,
Сполучені Штати.
центр світової демократії,
насправді, не дуже поспішають
підтримувати демократичні режими по цілому світі.
Є багато країн, країн, що добувають нафту,
які не дуже демократичні, але США їх підтримує.
Це видається дивним.
Ах, ці вторгнення, дві війни,
10 років економічних санкцій,
вісім років окупації,
вторгнення від якого страждає наш народ,
тисячі, сотні тисяч жертв
серед мирного населення,
і все через нафту.
Ви не можете про це не думати.
Ви розмовляєте про це.
Це завжди на першому місці серед ваших думок.
Ви кажете: "Та як же таке можливо?"
І цей чоловік, він же будь-хто -
ваш дідусь, ваш дядько,
ваш батько, ваш син,
ваш сусід, ваш вчитель, ваш учень.
Життя, яке колись було повне щастя та радості
раптово наповнилося болем і горем.
Кожної людини у вашій країні
торкнулося насильство,
кровопролиття, болі,
жаху не уникнув ніхто.
У вашій країні немає жодної людини,
якої б не торкнулася біда.
Але є ще дещо.
Є ще дещо у цих людях,
цих далеких американцях.
Є ще дещо, що ви в них бачите, а вони ні.
А що ви бачите?
Вони християни.
Вони поклоняються християнському Богу, носять хрести і Біблії.
На їхніх Бібліях є малі написи
що проголошують: "Армія США".
а ще, їхні лідери:
перед тим як посилати свох синів і дочок
на війну у вашу країну -
ви знаєте для чого -
перед тим як посилати їх,
вони йдуть до християнської церкви, і моляться своєму християнському Богу,
і просять захисту та проводу у цього бога.
Чому?
ну, очевидно, щоб ті, що помруть на війні
були б тільки мусульманами та іракцями -
а не американцями.
Вони не хочуть щоб американці помирали. Захисти, Господи, наші війська!
І ви також щось відчуваєте з цього приводу -
звичайно, відчуваєте.
А ще, вони роблять чудові справи.
Ви читаєте про це, чуєте про це.
Вони прийшли щоб будувати школи і допомагати людям, і саме це вони хочуть робити.
Так вони роблять прекрасні справи, але вони роблять і жахливі справи,
і ви не можете відрізнити одне від іншого.
А цей чолов'яга, ви бачите чоловіка типу генерал-лейтенанта Вільяма Бойкіна.
Я кажу, про того хлопчину, що називає вашого бога - лжебогом.
Він каже, що ваш бог - це ідол, а його бог - істиний бог.
На його думку, вирішення проблеми Близького Сходу
полягає у тому, щоб навернути вас до християнства -
просто позбавити вас вашої релігії.
І ви це знаєте. Американці не читають про цього хлопчину.
Вони, навіть, нічого не чули про нього, але ви знаєте.
Ви розповідаєте про це іншим. Розповідаєте про його слова.
Це вже серйозно. Ви боїтеся.
Він був одним з керівних командирів при другому вторгненні в Ірак.
І ви думаєте: "Боже, якщо цей хлопчина розказує такі речі,
то всі солдати напевне говорять те саме".
А як вам таке слово,
Джордж Буш назвав цю війну хрестовим походом.
Слухайте, американці, чуючи це слово - "хрестовий похід".
кажуть: "Що це? Не знаю..ну, неважливо".
Але ви знаєте, що означає це слово.
Це священна війна проти мусульман.
На зразок того, як захопити їхню землю, підкорити їх, забрати їхні ресурси.
А якщо вони не захочуть підкоритися - убийте їх.
Ось, що таке "хрестовий похід".
І ви думаєте: "Господи, ці християни прийшли щоб вбити нас".
І це страшно.
Ви налякані. Звичайно, вам страшно.
А ця людина Террі Джонс:
Я маю на увазі хлопчину, що спалює Коран, чи не так?
Американці кажуть: "А, так він просто придурок.
Колишній адміністратор мотелю,
зі своєю церквою у кілька осіб".
Вони сміються над його витівкою. Але вам не до сміху.
Оскільки у контексті всіх інших подій,
все збігається.
Дивіться, звичайно ж американці так думають,
і люди по цілому Близькому Сході, не лише у вашій країні,
починають протестувати.
"Він хоче спалити Коран, нашу священну книгу.
А ці християни, та хто вони ці християни?
Вони такі порочні, такі злі -
ось хто вони такі".
Ось як ви думаєте, будучи арабом-мусульманином,
будучи іракцем.
Ще б вам так не думати.
А потім ваш двоюрідний брат
говорить: "Послухай, брате, подивись на цей сайт.
Ти повинен це побачити - Біблійний тренувальний табір.
Ці християни - божевільні.
Вони тренують своїх маленьких дітей, щоб ті, ставали солдатами Ісуса Христа.
Вони беруть дітей і вчать їх
навіть як кричати: "Сер, так сер!",
як метати гранати, розбирати і збирати автомат.
Подивись на цей сайт.
Там є зразу напис "Армія США".
Тачно кажу, ці християни несповна розуму. Як вони можуть так чинити зі своїми дітьми?"
І ви заходите на цей сайт і читаєте все це.
І, звичайно, християни у США, як і в будь-якій іншій країні,
кажуть: "А, ну, це якась маленька церква з периферії".
Але ви цього не знаєте.
Для вас, виглядає все так, ніби всі християни однакові.
Це ж по всьому інтернету: "Біблійні тренувальні табори".
І подивіться на це:
вони навіть навчають своїх дітей -
вони тренують їх за тією ж самою програмою, що використовують морські піхотинці США.
Дивний збіг, чи не так?
І це лякає вас, це вас страшить.
Так що ви знаєте з якого тіста зроблені ці люди.
Розумієте, я, Сем Річардс, я знаю цих людей.
Вони мої студенти, мої друзі.
Я знаю, що вони думають: "Ти не знаєш".
Коли ви їх бачите,
вони інші, вони інші.
Однак, це вам вони такі.
Ми не бачимо цього у США,
але ви бачите це саме так.
Отже.
Звичайно, ви все неправильно зрозуміли.
Ви занадто узагальнюєте. Це неправильно.
Ви не розумієте американців.
Це не християнське вторгненя.
Ми прийшли не лише через нафту, ми тут через цілу купу причин.
Ви нас неправильно зрозуміли. Ви помилились.
І, звичайно, більшість з вас не підтримує партизан,
ви не підтримуєте вбивства амириканців,
ви не підтримуєте терористів.
Звичайно, це не ви. Їх підтримує нікчемна меншість.
Але деякі з вас підтримують.
І ось так це виглядає.
Добре, тепер ми спробуємо зробити ось що.
Ми вийдемо з образу араба-мусульманина,
яким ви були недавно
і повернемося у свій звичайний стан.
Так, всі повернулися назад у кімнату, будь ласка.
І тепер починається по-справжньому радикальний експеримент.
Отже, ми всі повернулися у кімнату.
Погляньте на фото, ця жінка,
чоловік, я відчуваю її.
Я її розумію.
Вона моя сестра.
моя дружина, моя двоюрідна сестра, моя сусідка.
Вона може бути мені ким завгодно.
Погляньте на людей на цьому фото,
Я можу відчувати їх.
Я хочу щоб ми зробили ось що.
Нумо повернімося до нашого першого прикладу з китайцями.
Я хочу щоб ви повернулися туди.
Вся справа у вігіллі, і китайці окупували США, розумієте.
Я хочу щоб ви уявили собі, що це китаянка,
яка отримує китайський прапор
через те, що її коханий помер в Америці
в операції придавлення вугільного повстання.
Уявіть, що солдати - китайці,
і всі на цьому фото - китайці.
Які почуття викликає у вас це фото?
Що ви думаєте про цю ситуацію?
Добре, спробуймо ось що. Повернімося назад.
Погляньте на цю сцену.
Це американці, американські солдати,
американка, яка втратила свого коханого
на Близькому Сході, в Іраку, в Афганістані.
Тепер поставте себе на місце,
поверніться на місце
араба-мусульманина, який мешкає в Іраку.
Що ви відчуваєте і думаєте
з приводу цього знімка,
і цієї жінки?
Добре,
тепер уважно слухайте,
оскільки, я йду на великий ризик.
Я хочу запропонувати вам ризикнути разом зі мною.
Ці люди на фото - бунтівники.
Вони були піймані американськими солдатами,
при спробі вбити американців.
Можливо, їм навіть це вдалося. Можливо їм вдалося.
Поставте себе на місце
американців, які їх впіймали.
Відчуваєте, як вас захоплює лють?
Відчуваєте, як вам хочеться схопити цих людей
і скрутити їм в'язи?
Ви розумієте, про що я?
Це, напевне, не так важко.
Ви просто не тямите себе від гніву.
Тепер, поставте себе на місце спійманих.
Вони жорстокі вбивці
або патріоти - захисники батьківщини?
Хто?
Чи ви можете відчути їхній гнів,
їхній страх,
їхню лють
з приводу того, що сталося з їхньою країною?
Можете уявити собі
як один з них, вранці,
схилився над дитячою колискою, щоб поцілувати дитину,
і сказва: "Дитинко, я повернуся пізніше.
Я йду захищати твою свободу, твоє життя.
Я йду відстоювати наше право на життя
і майбутнє нашої країни".
Можете це собі уявити?
Чи ви можете почути ці слова сказані вашим голосом?
Чи ви можете це відчути?
Як ви думаєте, що вони відчувають?
Це і є емпатія (співпереживання).
Крім того, це ще й розуміння.
Ви можете запитати,
"Добре, Сем, але навіщо все це?
Чому ви використали саме цей приклад?"
І я відповім, тому...тому, що.
Вам дозволено ненавидіти цих людей.
Ви можете просто ненавидіти їх
всіма фібрами своєї душі.
Але, якщо мені вдасться примусити вас
стати на їх місце
і зробити маленький крок,
манюсінький крок,
уявіть якої глибини соціологічного аналізу
ви зможете досягти у всіх інших аспектах вашого життя.
Ви зможете піти далеко,
коли мова йде про розуміння того,
чому цей чолов'яга повзе зі швидкістю 40 миль за годину
зустрічною смугою,
або поведінка вашого сина-підлітка,
або сусіда, який дратує вас
підстриганням газону у недію зранку.
Щоб це не було, ви зможете це краще зрозуміти.
І от, що я говорю своїм студентам:
"Вийдіть за рамки вашого крихітного світу.
Увійдіть у крихітний світ
іншої людини.
І робіть це знову і знову.
І тоді, раптом, всі ці маленькі, крихітні світи,
поєднаються разом у складну павутину.
І складуть великий, складний світ.
І раптом, самі цього не розуміючи,
ви побачите світ по іншому.
Все зміниться.
Все у вашому житті зміниться.
А це найважливіше.
Намагайтесь зрозуміти життя інших людей,
інші точки зору.
Слухайте інших,
збагачуйте своє життя".
Я не кажу,
що підтримую іракських терористів,
однак, я соціолог,
я кажу,
що я розумію їх.
А тепер - можливо - і ви також.
Дякую!
(Оплески)