Koks jūsų atlyginimas?
Neatsakykite į tai garsiai.
Turėkite skaičių mintyse.
Dabar, kaip manote, koks yra atlyginimas žmogaus, sėdinčio šalia jūsų?
Vėl, neatsakykite į tai garsiai.
(Juokas.)
Kaip manote, kiek šalia jūsų darbe
sėdintis žmogus gauna atlyginimo?
Ar žinote?
Ar turėtumėte žinoti?
Pastebite, man šiek tiek nemalonu klausti jūsų tokių klausimų.
Tačiau pripažinkite – norėtumėt sužinoti.
Daugeliui iš mūsų nemalonu garsiai pasakyti atlyginimo sumą.
Mes neturėtume to sakyti savo kaimynams
ir, žinoma, neturėtume to pasakyti ofiso kaimynams.
Tariama to priežastis – jeigu visi žinotų,
kiek uždirba kiti, tada visi palūžtų.
Būtų ginčų, pykčių,
gal net keli žmonės išeitų iš darbo.
O kas, jeigu paslaptis iš tikrųjų yra visos šios nesantaikos priežastis?
Kas nutiktų, jeigu mes pašalintume šią paslaptį?
Kas, jeigu atvirumas iš tiesų padidintų teisingumo ir bendradarbiavimo jausmą
kompanijoje?
Kas nutiktų, jeigu mes visi turėtume visišką mokėjimo skaidrumą?
Pastaraisiais metais
aš studijavau apie korporacinius ir verslo lyderius,
kurie kvestionuoja nusistovėjusį požiūrį, kaip vadovauti kompanijai.
Ir klausimai apie pinigus vis iškyla.
Atsakymai vis nustebina.
Pasirodo, jog mokėjimo skaidrumas –
atvirai dalinantis algas visoje kompanijoje –
darbo vietą padaro geresnę abiem: ir darbuotojui,
ir organizacijai.
Kuomet žmonės nežino savo atlyginimo palyginus su bendradarbių,
gali būti, jog jausis menkai apmokėti
ir netgi diskriminuojami.
Ar norite dirbti vietoje, kurioje toleruojama idėja,
jog jautiesi menkai apmokėtas ir diskriminuojamas?
Algos laikymas paslaptyje būtent tą daro,
ir tai yra tiek sena, tiek įprasta praktika,
nepaisant fakto, jog Jungtinėse Valstijose
įstatymas apsaugo darbuotojų teisę diskutuoti apie savo atlyginimus.
Viename žinomame pavyzdy, prieš daug metų
„Vanity Fair“ žurnalo vadyba
iš tiesų išplatino pranešimą pavadinimu:
„Draudžiamos diskusijos apie darbuotojo gaunamą atlyginimą.“
„Draudžiamos“ diskusijos apie darbuotojo gaunamą atlyginimą.
Ši žinutė daugeliui neįtiko.
Niujorko literatūros firgūros Dorothy Parker,
Robert Benchley ir Robert Sherwood,
visi rašytojai Algonquin Round Table
nusprendė sukilti dėl skaidrumo
ir pasirodė darbe kitą dieną
su iškabomis ant kaklo, kuriose buvo parašytas jų atlyginimas.
(Juokas.)
Įsivaizduokite atėjimą į darbą
su parašytu ant krūtinės atlyginimu, kad visi pamatytų.
Kodėl kompanija norėtų uždrausti diskusijas apie atlyginimus?
Kodėl kai kuriems žmonėms tai priimtina, o kiti sukyla prieš tai?
Pasirodo, jog papildomai prie išgalvotos priežasties,
atlyginimo laikymas paslapty padeda sutaupyti daug pinigų.
Matote, atlyginimų laikymas paslapty
priveda prie to, ką ekonomistai vadina „informacijos asimetrija.“
Čia yra situacija kur, derantis,
viena partija turi žymiai daugiau informacijos, negu kita.
Samdant ar skatinant, ar diskutuojant dėl kasmetinio algos pakėlimo,
darbdavys gali pasinaudoti šia paslaptimi, kad sutaupytų daug pinigų.
Įsivaizduokit, kaip galėtumėte geriau derėtis dėl algos pakėlimo,
jeigu žinotumėt kiekvieno atlyginimus.
Ekonomistai perspėja, jog informacijos asimetrija
gali iškraipyti rinkas.
Kažkas palieka atlyginimo lapelį ant kopijuoklio
ir staiga visi pradeda šaukti vienas ant kito.
Faktas, jie netgi įspėja,
jog informacijos asimetrija gali privesti prie rinkos žlugimo.
Manau, jog mes beveik ten.
Štai kodėl:
pirma, daugelis darbuotojų nenutuokia, kiek jie uždirba palyginus su kolegomis.
2015-tų apklausoje, iš 70 tūkst. darbuotojų
du trečdaliai, kuriems mokamas rinkos vidurkis,
sako, jog jaučiasi gaunantys per mažai.
Ir iš visų, kurie jautėsi, jog yra mažai įvertinti,
60 procentų sakė, jog norėjo išeiti iš darbo,
nesvarbu, ar jie gavo mažas ar didesnes algas,
ar rinkos vidurkį.
Jeigu dalyvautumėte šioje apklausoje, ką sakytumėt?
Ar jums nepakankamai moka?
Palaukite – kaip jūs žinote apie tai,
jei jums neleidžiama apie tai šnekėti?
Toliau, informacijos asimetrija, atlyginimo paslaptis,
padeda lengviau ignoruoti diskriminaciją,
kuri jau egzistuoja rinkoje šiandien.
Moterų Politikos Tyrinėjimo Institute 2011-tų metų pranešime
darbo užmokesčio skirtumas tarp vyrų ir moterų
buvo 23 procentai.
Štai iš kur atsiranda tie 77 centai vietoje vieno dolerio.
Tačiau Federalinėje Valdžioje,
kur atlyginimai yra numatomi pagal tam tikrus lygius
ir visi žino, kas tai per lygiai,
lyčių užmokesčio atotrūkis sumažėja iki 11 procentų –
ir tai net nepriėjus iki dalykų,
dėl kurių ginčijasi ekonomistai, reikia juos reguliuoti ar ne.
Jeigu mes tikrai norime sumažinti lyčių užmokesčio atotrūkį,
galbūt mums reikėtų pradėti atveriant algalapį.
Jeigu taip atrodo visiška rinkos sutrikimas,
tuomet atvirumas išlieka vienintelis būdas užtikrinti lygybę.
Suprantu, jog leidimas žmonėms žinoti, kiek uždirbi,
gali būti nemalonu,
bet ar tai nėra mažiau nemalonu,
nei visą laiką spėlioti, ar tu nesi diskriminuojamas,
ar tavo žmona, ar dukra, ar sesė gauna per mažą atlyginimą?
Atvirumas išlieka vienintelis kelias užtikrinti lygybę,
ir tą daro atlyginimo skaidrumas.
Štai kodėl verslo lyderiai ir korporacijos lyderiai
ilgą laiką eksperimentavo su atlyginimų dalijimusi.
Kaip Dane Atkinson.
Dane yra serijinis verslininkas, kuris įkūrė daug kompanijų
su paslaptyje laikomomis algomis
ir netgi panaudojo šią sąlygą, kad mokėtų dviem vienodai kvalifikuotiems
darbuotojams visiškai skirtingus atlyginimus,
priklausomai nuo to, kaip gerai jie derėjosi.
Dane matė, kaip dėl to kilo konkurencija.
Kai jis įkūrė savo naujausią kompaniją, „SumAll“,
nuo pat pradžių įsipareigojo atlyginimo skaidrumui.
Rezultatai buvo nuostabūs.
Ir tyrimas po tyrimo,
kai žmonės žino, kiek jiems yra mokama,
ir kiek moka jų bendradarbiams,
labiau tikėtina, jog jie dirbs sunkiai, kad pagerintų savo darbą,
ir bus labiau susidomėję, ir mažiau tikėtina, kad išeis iš darbo.
Štai kodėl Dane nėra vienas.
Nuo technologijų „startuolių“ kaip „Buffer“
iki dešimt tūkstančių darbininkų „Whole Foods“,
kur ne vien tavo atlyginimas yra visiems žinomas,
bet ir darbo duomenys saugojimui ir tavo skyriui
yra prieinami kompanijos intranete,
kad visi matytų.
Mokėjimo skaidrumas būna įvairių formų.
Nėra vieno recepto, kuris tiktų viskam.
Kai kurie skelbia savo atlyginimus, kad matytų kiti.
Kai kurie tą skelbia tik kompanijos viduje.
Kai kurie skelbia formulę, kaip apskaičiuojama alga,
o kiti paskelbia mokėjimo lygius
ir priskiria visus prie to lygio.
Nereikia daryti užrašų
visiems tavo darbuotojams, kad nešiotų juos biure.
Ir nereikia tau būti vieninteliam, nešiojančiam tą užrašą,
kurį pasidarei namie.
Mes visi galime žengti didesnį žingsnį iki mokėjimo skaidrumo.
Tiems, kurie turi įgaliojimą
judėti link skaidrumo:
laikas judėti į priekį.
Ir tiems, kurie neturite įgaliojimo:
laikas kovoti dėl savo teisių.
Taigi, koks jūsų atlyginimas?
Ir kaip jis atrodo lyginant su žmonių, su kuriais dirbate?
Jūs turėtumėt žinoti.
Taip pat ir jie.
Ačiū.
(Plojimai.)