Jeg var tretten, da jeg først fik adgang til en computer.
Min forældrer købte mig en Macintosh i 1984, da jeg var 8 år gammel.
Jeg var i sjette klasse.
Jeg lærte at skrive kode på universitetet.
Første år, første semester i introduktion til computervidenskab.
Jeg skrev et program for at spille kryds og bolle.
Jeg tror det var en ret ydmyg start. Jeg tror det første program jeg skrev, spurgte
hvad din favoritfarve var, eller hvor gammel du var.
Jeg lærte først at skabe en grøn cirkel og så en rød firkant på skærmen.
Første gang noget dukkede up og sagde "Hej, Verden",
og jeg fik computeren til at gøre det, var det fantastisk.
Min læring om programmereing begyndte ikke som et ønske om at lære computervidenskab
eller at prøve at mestre denne disciplin eller lignende.
Det begyndte fordi jeg ville gøre denne ene sjove ting.
Jeg ønskede at lave noget sjovt for mig selv og mine søstre.
Jeg skrev dette lille program, og tilføjede lidt til det, og da jeg
skulle lære noget nyt, slog jeg det op. Enten i en bog eller på internettet.
Og så lagde jeg lidt mere til.
Det er ikke meget anderledes end at spille et instrument eller en sportsgren.
Det starter som værende ret skræmmende, men du hitter ud af det med tiden.
Kodning er noget, der kan læres, og jeg ved at det kan være skræmmende, og mange
ting er skræmmende, men ved du hvad? Det er alt jo!
En del af koden, som folk laver, er faktisk ret enkel.
Det handler mere om processen for at nedbryde et problem
end om at hitte på komplekse algoritmer, som folk typisk tror.
Du behøver ikke være et geni for at lære at skrive kode, du skal være beslutsom.
Plus og minus, det er mere eller mindre det hele.
Du bør nok kende dine gangetabeller.
Du behøver ikke være geni for at kode. Skal du være geni for at læse?
Selv hvis du ønsker at blive racerkører, eller vil spille baseball eller
bygge et hus.
Software har vendt op og ned på alt dette.
Faktum er at computere er overalt. Vil du være landmand? Vil du arbejde inden for
underholdningsbranchen? Vil du arbejde i produktion? Det er overalt!
Her i 2013 handler alt om teknologi. Kommunikation, bankdrift, information.
Og ingen af os ved, hvordan man læser og skriver kode.
Da jeg gik i skole, var jeg i en klub efter skoletid, der hed "Wiz kids", og da
folk fandt ud af det, lo de af mig, de lo om den slags.
Og jeg tænker: jeg er ligeglad. Det er sejt, og jeg lærer en masse,
og nogle af mine venner har job.
Vores politik er bogstaveligt talt at hyre så mange dygtige ingeniører som muligt.
Begrænsningen i systemet er, at der bare ikke er nok folk, der er uddannet og har
de rette færdigheder nutildags.
For at få de bedste folk, prøver vi at gøre kontoret så fantastisk som mulig.
Vi har en utrolig kok.
Gratis mad
Morgenmad, frokost og aftensmad.
Gratis tøjvask.
Snacks.
Selv steder vi kan lege og videospil og scootere.
Der er alle disse slags interessante ting rundt omkring i kontoret,
steder hvor folk kan lege, slappe af eller tænke
eller spille musik eller være kreative.
Uanset om du vil tjene penge eller bare forbedre verden, er computerprogrammering
en utroligt bemyndigende færdighed at lære.
Jeg tror, at hvis nogen havde fortalt mig at software handler om mennesker,
og det virkelig handler om at hjælper folk via computerteknologi,
ville jeg have ændret mit synspunkt meget tidligere.
Det at kunne hitte på en ide og se den i dine hænder, og at kunne trykke en knap og
for den så at være i millioner af folks hænder.
Jeg tror, at vi er den første generation i verden, der har den slags oplevelse.
Bare det. Tænk at du kan starte noget i dit kollegieværelse,
at en gruppe folk, der ikke før har bygget en stor virksomhed, samles og bygge noget
som en milliard mennesker bruger som en del af deres dagligdag er skørt,
hvis du tænker på det.
Det er forbløffende og utrolig.
Morgendagens programmører er fremtidens troldmænd. Du kommer til at se ud, som om
du har magiske kræfter i forhold til alle andre.
Det er utroligt, og jeg tror, det er det nærmest vi kommer til en supermagt.
Fantastiske kodere er nutidens rockstjerner. Det er sandt.