Ridicați mâna dacă în orașul vostru ați văzut pe cineva
stând la un colț de stradă cu o astfel de pancartă.
Cred că toți am văzut.
Dacă sunteți sinceri,
cred că măcar o dată v-ați întrebat dacă vorbește serios.
Dacă i-am oferi un loc de muncă, l-ar accepta?
Și ce ar însemna asta în viața sa?
Aceasta e o poveste despre ce s-a întâmplat în orașul meu
când am hotărât să aflăm;
când am hotărât să ne gândim altfel la cerșetorie
și să-i ajutăm pe oameni prin demnitatea muncii.
Se numește „There's a Better Way” („Există o soluție mai bună”),
și asta deoarece cred că există
o soluție mai bună pentru a obține banii necesari
decât să cerșești la colț de stradă.
Cred că există un mod mai bun de a ne ajuta semenii care au greutăți
decât să le întindem câțiva bani pe geamul de la mașină.
Știm că munca e demnă.
Știm și că oamenii au șanse mai mari să investească în ei înșiși
dacă cred că și comunitatea lor e dispusă să investească în ei mai întâi.
Și deoarece toți avem tendința să fim buni și plini de compasiune,
e întotdeauna plăcut să-i dai câțiva bani cuiva
care are nevoie de ei.
Dar dacă vorbiți cu cerșetorii, mulți dintre ei vă vor spune
că acei câțiva bani nu merg neapărat pe hrană pentru trup,
ci spre hrănirea unei dependențe.
Există o soluție mai bună.
Mă numesc Richard Berry
și am una dintre cele mai bune slujbe din lume.
Am șansa de a fi primarul unui oraș american minunat,
Albuquerque, New Mexico.
Pe 17 iulie 2015, am luat prânzul în orașul meu american minunat
și pe drumul înapoi spre primărie,
l-am văzut pe acest domn la colțul unei străzi.
După cum vedeți, ținea o pancartă
care spunea că vrea un loc de muncă.
Dar dacă vă uitați mai bine la imagine,
veți vedea că stătea sub un semn albastru
care spunea că, dacă aveți nevoie de ajutor, de hrană sau de un adăpost,
ori dacă doriți să donați ceva,
sunteți rugați să sunați la 311, numărul nostru pentru servicii comunitare.
Așadar de ce stătea tipul ăsta sub semnul meu, cu semnul lui în mână?
Ei bine, ne-am întrebat dacă aveam să primim vreun apel la 311,
și am primit.
11.000 de oameni au sunat.
Am plasat semnele cam în 30 de intersecții
și am primit hrană, adăposturi și servicii.
Dar acest om tot mai stătea sub semnul meu
cu o pancartă pe care scria că vrea un loc de muncă.
E simplu: bărbatul voia o slujbă,
așa că am decis să fac un lucru rar în administrație.
Am hotărât să fac soluția mai simplă, nu mai complicată.
M-am întors la birou, mi-am adunat personalul
și le-am spus: „Îl vom crede pe cuvânt pe acest bărbat și pe alții ca el.
Dacă omul spune că vrea un loc de muncă, o să i-l dăm
și o să facem din orașul nostru un loc chiar mai frumos.”
Albuquerque e un oraș frumos.
Se află la 1600 m înălțime,
cu Munții Sandia la est,
Rio Grande trece prin centrul orașului
și suntem gazda Sărbătorii Internaționale a Baloanelor din Albuquerque.
Într-o zi ca asta,
poți efectiv să schiezi dimineața și să joci golf după-amiaza.
Dar întotdeauna este ceva de făcut:
buruieni de plivit, deșeuri de adunat.
Dacă veți avea o astfel de inițiativă în orașele voastre,
trebuie să vă puneți două întrebări.
Prima: mai este ceva de făcut în oraș?
Dacă răspunsul este nu,
vă rog să-mi dați numărul primarului dvs.,
deoarece am nevoie de niște sfaturi.
(Râsete)
Dar a doua întrebare este următoarea:
funcționează soluțiile voastre împotriva cerșetoriei?
Dacă orașul vostru seamănă cu al meu
și luați măsurile punitive pe care le luam noi,
dând amenzi cerșetorilor sau celor care le dădeau bani,
voi sugera că soluțiile voastre nu funcționează
și știu sigur că nu ați ajuns la sursa problemei din oraș.
Deci, dacă aveți ceva de făcut
și vă trebuie oameni care au nevoie de câte ceva de făcut,
există o soluție mai bună.
Iar vestea bună este că nu e atât de complicat.
Aceasta e o dubă Dodge din 2006.
O mașină veche, care nu mai era folosită la nimic.
I-am pus cauciucuri noi, i-am lipit o siglă,
și acum duba merge la colțurile străzilor, unde stau cerșetorii.
Ne ducem noi la ei.
Oprim duba, ne dăm jos,
și-i întrebăm dacă vor să lucreze în ziua respectivă
în loc să cerșească.
Dacă v-ați întrebat dacă cerșetorii vorbesc serios,
ne trebuie cam o oră să umplem duba în fiecare dimineață,
deoarece aproape toți cei pe care-i întrebăm vor să lucreze.
Dar vă trebuie mai mult decât o dubă.
Vă trebuie și un om super-fantastic care s-o conducă.
Iar omul meu super-fantastic e Will.
Acesta este el, cu vesta galbenă.
E angajat la un ONG partener
și lucrează zilnic cu cei fără adăpost.
Cerșetorii au încredere în el,
iar Will crede în ei.
E descurcăreț.
Îmi place să spun:
„Cine nu are un Will, să-și cumpere”.
Așa că dacă vreți să încercați campania Better Way în orașul vostru,
veți avea nevoie de un Will,
deoarece el e unul dintre secretele succesului
din orașul Albuquerque.
Mai aveți nevoie și de un ONG partener grozav.
Al nostru e St. Martin's Hospitality Center.
Face parte din comunitate de peste 30 de ani.
Oferă consiliere, hrană, adăpost
și dacă nu le pot oferi,
știu pe altcineva din oraș care poate.
Dar pentru mine ca primar ei fac mai mult de atât.
Oferă agilitate.
Vedeți, pentru mine durează două săptămâni,
uneori chiar două luni
ca să aduc un angajat nou la primărie.
Deci imaginați-vă...
vechea dubă Dodge,
Will cel super-fantastic
și un ONG partener grozav,
cu toții se duc la colț, unde este un cerșetor
și îl întreabă: „Vrei să lucrezi pentru o zi?”
Cerșetorul spune da,
iar Will răspunde: „Perfect. Mă întorc să te iau în șase săptămâni.”
(Râsete)
Nu merge.
E foarte important să avem această agilitate în program.
Și ei se ocupă de documentație,
ei fac asigurările,
ei fac toate celelalte formulare pe care eu nu le pot face rapid.
Plătim cerșetorii cu nouă dolari pe oră.
Le oferim o masă la locul de muncă.
La sfârșitul zilei,
vechea dubă Dodge îi duce înapoi la St. Martin's
și li se face legătura cu servicii de consiliere.
Până acum,
prin programul pilot, în câteva zile pe săptămână,
cu un om extraordinar și o dubă Dodge,
am curățat 400 de străzi din orașul Albuquerque.
Am înlăturat peste 53.000 kg de gunoi, buruieni și deșeuri.
Nu știu dacă ați cântărit un scaiete vreodată,
dar nu cântărește mult,
așa că vă puteți da seama ce volum de material am adunat.
Orașul meu are 6.000 de angajați
și niciunul nu e mai bun decât cei de la departamentul de deșeuri.
Trimitem camioanele la sfârșitul zilei,
îi ajutăm pe cerșetori să încarce
materialele adunate în timpul zilei
și le ducem la groapa de gunoi.
Am noroc că am angajați
care sunt dispuși să lucreze cot la cot cu cerșetorii.
Aceștia ajută orașul și se ajută totodată pe sine.
Și la fel ca orice lucru și acesta necesită resurse.
Dar vestea bună e că n-aveți nevoie de multe.
Noi am început cu o dubă veche,
un om super-fantastic,
un ONG local extraordinar
și 50.000 de dolari.
Dar am avut nevoie și de încrederea comunității.
Și din fericire o obținusem în anii dinaintea proiectului de față.
Avem un program numit „Albuquerque Heading Home” (Albuquerque merge acasă),
un model Prima Casă în care oferim locuințe celor fără adăpost.
Când le-am spus celor din comunitate că vreau să procedăm altfel,
le-am zis că există un mod inteligent de a face lucrul potrivit.
Acum adăpostim 650 de persoane fără adăpost, bolnave,
oameni care ar putea muri pe străzile orașului.
Am colaborat cu universitatea, care a analizat situația
și le-am putut spune contribuabililor că putem economisi 31,6%
evitând costul de a lăsa pe cineva să supraviețuiască pe străzi.
Am economisit peste 5 milioane de dolari prin adăpostirea a 650 de oameni.
Deci aveam încrederea comunității,
dar trebuia să purtăm o conversație mai sinceră cu cetățenii,
deoarece aceștia trebuiau să înțeleagă
că atunci când întind 5 dolari pe geam,
își micșorează șansele de a-l ajuta pe cel nevoiaș, și iată de ce:
acei cinci dolari îi pot cumpăra ceva de mâncare azi -
de multe ori sunt cheltuiți pe droguri și alcool.
Dar aceiași cinci dolari,
dacă ar fi donați la unul din adăposturile noastre,
ar putea hrăni șapte persoane.
Iar dacă i-ați dona la una din băncile locale de alimente,
am putea hrăni cu aceeași sumă chiar 20 de persoane.
Oamenii spun: „Bine, Albuquerque e un oraș de 600.000 de locuitori,
dar asta n-ar funcționa la noi, avem un oraș prea mare sau prea mic”.
Nu e așa; dacă aveți un singur cerșetor la un colț de stradă,
puteți face acest lucru.
Dacă locuiți într-un oraș cu 8,5 milioane de oameni,
puteți face acest lucru.
Nu contează ce faceți.
Nu e importantă munca, ci demnitatea ei.
Puteți face orice.
Cred că orice oraș poate reuși.
Și oamenii îmi spun:
„Domnule primar, e prea simplu.
Nu poate funcționa așa.”
Dar iată ce vă spun eu, prieteni:
când mergeți la un colț de stradă
și discutați cu un cerșetor cu demnitate și respect,
poate pentru prima dată în ani de zile sau în viața lor,
și-i spuneți că aveți încredere în el,
că e orașul lui la fel cum e și al vostru
și că aveți nevoie de ajutorul său pentru a-l face un loc mai bun,
că înțelegeți că acesta nu este răspunsul la toate problemele sale,
dar că e măcar un început,
se întâmplă ceva uimitor.
Când oamenii încep să muncească împreună,
vedeți lucruri extraordinare.
Învață lucrul în echipă, văd că pot avea un impact
și la sfârșitul zilei,
când se întorc la St. Martin's cu vechea dubă Dodge,
au șanse mult mai mari să se înscrie pentru serviciile de care au nevoie:
abuz de substanțe, consiliere psihologică, orice.
Până acum, cu programul pilot,
am oferit cam 1.700 de zile de muncă.
Am conectat 216 persoane cu oportunități de angajare permanentă.
20 de oameni s-au calificat pentru modelul Prima Casă,
Heading Home,
și au fost adăpostiți.
Și peste 150 de persoane au fost conectate
cu servicii pentru abuzul de substanțe
prin There's a Better Way.
Acesta sunt eu, acum două săptămâni,
la St. Martin's,
făcând sondajul necesar la fiecare doi ani.
Îi iau interviu unui domn fără adăpost, așa cum trebuie,
și aflu informații despre el, de unde este,
cum a ajuns acolo,
ce putem face ca să-l ajutăm.
Observați că are în mâini aceeași pancartă pe care o ținea tipul din 2015
și cu care am venit azi aici.
Așa că trebuie să vă puneți întrebarea: oare chiar contează?
Absolut, contează.
Albuquerque este acum unul din liderii naționali
în combaterea unora dintre cele mai grele și mai persistente probleme sociale.
Împreună cu Albuquerque Heading Home,
programul Better Way,
a redus numărul oamenilor fără adăpost din oraș
cu 80% anul trecut.
De când am devenit primar,
am redus populația fără adăpost din oraș
cu 40 de procente.
Iar conform definiției HUD,
am ajuns la zero funcțional,
ceea ce înseamnă că nu mai avem veterani fără adăpost în oraș,
totul cu eforturi deliberate.
(Aplauze)
Mă bucur să vă anunț că alte orașe aud de noi,
alți primari ne sună:
Chicago, Seattle, Denver, Dallas,
și încep să implementeze programe
în care aduc în discuție demnitatea muncii.
Și abia aștept să învăț de la ei.
Abia aștept să văd cum arată experimentele lor,
cum arată proiectele pilot,
ca să putem crea o abordare națională colectivă
bazată pe demnitatea muncii.
Vreau să-i felicit pentru munca depusă, pe primari,
pe comunitățile lor, pe ONG-uri.
Așadar, cine urmează?
Sunteți gata să vă asumați răspunderea?
Sunteți gata să vă gândiți altfel la aceste probleme sociale persistente?
Sunteți gata să ajutați oamenii din comunitatea voastră
prin demnitatea muncii
și să vă faceți orașul mai bun din multe puncte de vedere?
Ei bine, prieteni, dacă sunteți gata, vă asigur că există o soluție mai bună.
Vă mulțumesc.
(Aplauze)