Fra dette fjerne utsiktspunktet
jorda, ser kanskje ikke spesielt interessant ut
Men for oss, er det annerledes
Tenk igjen på det punktet
Det er her, det er hjemme, det er oss
På den er alle du elsker, alle du kjenner
alle du har hørt om,
hvert eneste menneske som noensinne har vært
har levd ut deres liv
Summen av vår glede og lidelse
Tusen av selvsikre religioner, ideologier, og økonomiske doktriner
Hver jeger og samler
Hver helt og feiging, hver skaper og ødelegger av sivilisasjon
Hver konge og undersått
Hvert ungt forelsket par
Hver mor og far
Håpefullt barn
oppfinner og utforsker
Hver lærer av moral, hver korrupte politiker
Hver superstjerne, hver øverste leder
Hver helgen og synder i vår arts historie
bodde der, på et fnugg av støv, sittende i en solstråle
Jorda er en liten scene
i en stor kosmisk arena
Tenk på elvene av blod
spilt av alle generalene og keiserne
slik at de i ære og triumf
kunne bli midlertidige herskere
over en brøkdel av en prikk
Tenk på de endeløse forferdelighetene forårsaket
av beboerne på et hjørne av denne pikselen
på de nærmest like beboerne på et annet hjørne
Hvor hyppige deres misforståelser
Hvor ivrige de er etter å drepe hverandre
hvor glødene deres hat.
Vår holdning, vår forestilte selv-viktighet
missoppfatningen at vi har en priviligert posisjon i universet
er utfordret av dette punktet av svakt lys.
Vår planet er et ensomt sandkorn
i det store omringende kosmiske mørke
I vår obskuritet, i all denne enormheten
er det ikke noe hint om at hjelp vil komme fra noe annet sted
for å redde oss fra oss selv
Jorda er den eneste verdenen som vi vet så langt, at bærer liv.
Det finnes ikke noe annet sted, hvertfall ikke i nær fremtid
som vår art kan migrere til.
Besøke? Ja. Bosette? Ikke enda!
Lik det eller ei, for øyeblikket er jorda der hvor vi gjør vår forskjell.
Det har blirr sagt at astronomi er en ydmykende og karakterbyggende erfaring.
Det er kanskje ingen bedre demonstrasjon av hvor dum menneskets innbilskhet er
enn dette fjerne bilde av vår bittelille verden.
For meg, understreker det vårt ansvar for å behandle hverandre vennlig.
og for å bevare og verdsette
den lyseblå prikken,
det eneste hjemmet vi noensinne har kjent.