Det var en lørdag eftermiddag i maj,
og jeg opdagede pludselig at
næste dag var mors dag,
og jeg havde ikke købt noget til min mor.
Så jeg begyndte at tænke over
hvad jeg skulle give min mor til mors dag?
Jeg tænkte hvorfor ikke lave
et interaktivt mors dags kort til hende
med den Scratch software, jeg havde udviklet
med min forskergruppe på MIT Media Lab?
Vi udviklede det for at folk let kan skabe
deres egne interaktive historier og spil og animationer,
og derefter dele deres kreationer med hinanden.
Så jeg tænkte at dette var en mulighed for at bruge Scratch
til at lave et interaktivt kort til min mor.
Før jeg lavede mit eget mors dags-kort,
ville jeg se på
hjemmesiden for Scratch.
I løbet af de sidste mange år har børn over hele verden
i alderen 8 og opad delt deres projekter,
så jeg tænkte at der blandt de millioner af projekter
måske var andre der havde tænkt på mors dags-kort.
Så i søgefeltet skrev jeg
"mors dag",
og jeg blev glædeligt overrasket over at se
en liste over dusinvis af mors dags-kort
som dukkede op på hjemmesiden for Scratch,
mange af dem var lavet i løbet af de sidste 24 timer
af folk som havde udsat det, som mig selv.
Så jeg begyndte at se på dem. (Musik)
Jeg så på et kort som viste en killing
og dens mor og den ønskede tillykke med mors dag.
Og forfatteren var så omtænksom
at tilbyde sin mor en afspilning forfra.
Et andet var et interaktivt projekt hvor,
når du flyttede musen over bogstaverne i "Tillykke med mors dag",
så afsløredes et specielt slogan for mors dag.
(Musik) I dette kort fortalte forfatteren
hvordan hun havde googlet for at finde ud af
hvornår det var mors dag.
(Taster) Og når hun fandt ud af hvornår det var mors dag,
afleverede hun et specielt mors dags-budskab
om hvor meget hun elskede sin mor.
Så jeg nød at se på disse projekter
og prøve disse projekter interaktivt.
Faktisk kunne jeg lide dem så godt at, i stedet for at lave mit eget projekt,
sendte jeg min mor links til et dusin projekter. (Latter)
Og hun reagerede faktisk præcis som jeg havde håbet.
Hun skrev tilbage og svarede:
"Jeg er så stolt over at have en søn, som skrev den software
som gjorde det muligt for disse børn at lave mors dags-kort til sine mødre".
Så min mor blev glad og derfor blev jeg glad,
men jeg blev faktisk endnu gladere af en anden grund.
Jeg blev glad fordi disse unger brugte Scratch
præcis sådan som vi havde håbet de ville.
Ved at lave deres interaktive mors dags-kort,
viste de at de virkelig
var begyndt at beherske ny teknologi.
Hvad mener jeg med at beherske?
Jeg mener at de kunne begynde at udtrykke sig
og udtrykke sine ideer.
Når du behersker sprog flydende,
betyder det at du kan skrive i din dagbog
eller fortælle en vittighed eller skrive et brev til en ven.
Og det er noget lignende med ny teknologi.
Ved at lave disse interaktive mors dags-kort,
viste disse børn at de virkelig behersker
ny teknologi.
Måske er dette ikke så overraskende for jer,
for folk synes ofte at
unge i dag kan gøre alt muligt med teknologi.
Jeg mener, vi har alle hørt unge blive kaldt "digitale indfødte".
Men jeg er faktisk skeptisk til denne betegnelse.
Jeg er ikke sikker på at vi skal tænke på unge som digitale indfødte.
Lad os se på hvordan de unge egentlig
bruger det meste af tiden med ny teknologi?
Man ser dem ofte i situationer som denne,
eller denne,
og der er ikke tvivl om at unge
føler sig hjemme med at surfe
og chatte og sende sms og spille.
Men det betyder ikke at du behersker det.
Dagens unge har meget erfaring med
at bruge ny teknologi interaktivt,
men mindre erfaring med at skabe noget med ny teknologi
og udtrykke sig selv med ny teknologi.
Det er næsten som om de kan læse
men ikke skrive med ny teknologi.
Jeg er interesseret i hvordan vi kan hjælpe de unge i gang med at beherske det,
så de kan skrive med ny teknologi?
Det betyder at de faktisk må lære at
skrive deres egne computerprogrammer eller at kode.
Folk begynder at erkende
hvor vigtigt det er at lære at kode.
I de senere år er der kommet
hundredevis af organisationer og websider
som hjælper unge med at lære programmering.
På nettet ser du steder som Codecademy
og begivenheder som CoderDojo
og websider som Girls Who Code
eller Black Girls Code.
Det ser ud som om alle skal til at gøre det.
I starten af dette år,
omkring nytår,
havde New Yorks borgmester Michael Bloomberg
det nytårsforsæt at han skulle lære
at kode i 2012.
Få måneder senere besluttede Estland at
alle i første klasse skulle lære at kode.
Og det udløste en debat i England
om alle børn der skulle lære at kode.
For nogle af jer, når I hører om dette,
kan det lyde lidt mærkeligt at alle lærer at kode.
Når mange mennesker tænker på programmering, tænker de på det
som noget kun et lille miljø
af mennesker får brug for at gøre,
og de tænker på det som noget der ser sådan ud.
Og rigtigt nok, hvis dette er programmering,
er det kun en snæver kreds af mennesker
med specielle matematiske evner og teknisk baggrund
som kan programmere.
Men programmering behøver ikke være sådan.
Lad mig vise jer hvordan det er at kode i Scratch.
At kode i Scratch er bare at sætte klodser sammen.
I dette tilfælde tager du en bevægelsesklods,
sætter den ind i en stabel,
og stablerne af klodser styrer opførselen
af de forskellige figurer i dit spil eller din historie,
i dette tilfælde styres den store fisk.
Når du har lavet dit program kan du klikke på "Del projektet",
og dele dit projekt med andre mennesker,
så de kan bruge dit projekt
og selv begynde at arbejde på projektet.
At lave et fiskespil er selvfølgelig ikke det eneste
man kan gøre med Scratch.
Blandt de millioner projekter på Scratch hjemmesiden
er der alt fra animerede historier
til naturfagsprojekter,
animere sæbeoperaer,
virtuelle byggesæt,
genskabninger af klassiske videospil,
politiske meningsmålinger,
lektioner i trigonometri,
interaktiv kunst, og ja,
interaktive mors dags-kort.
Så jeg mener der er så mange måder
folk kan udtrykke sig på med dette,
og tage deres ideer og dele dem med verden.
Og det bliver ikke bare på skærmen.
Du kan også programmere en interaktion med den fysiske verden omkring dig.
Her er et eksempel fra Hong Kong,
hvor nogle børn lavede et spil
og byggede deres eget fysiske interface
med en lysmåler. Og lysmåleren
kan detektere hullet i pladen,
så når de flytter den fysiske sav,
ser lysmåleren hullet
og styrer den virtuelle sav på skærmen
og fælder træet.
Vi skal fortsætte med at se på nye måder
at forbinde den fysiske verden og den virtuelle verden
og få forbindelse med verden omkring os.
Dette er et eksempel fra en ny version af Scratch
som vi udgiver i løbet af få måneder,
hvor vi igen forsøger
at skubbe dig i nye retninger.
Her er et eksempel.
Det bruger webkameraet.
Og når jeg bevæger hånden, kan jeg sprænge ballonerne
eller jeg kan flytte insektet.
Så det er lige som Microsoft Kinect,
hvor man styrer med bevægelser i den virkelige verden.
Men i stedet for bare at spille nogle andres spil,
kan du skabe dine egne spil,
og hvis du ser en andens spil,
siger du bare "see inside",
og så kan du se stablerne af klodser som styrer det.
Der er en ny klods som fortæller hvor meget videobevægelse der er,
og hvis der er nok videobevægelse
fortæller den til ballonen at den skal sprænge.
På samme måde som den bruger kameraet
til at hente information ind i Scratch,
kan du også bruge mikrofonen.
Her er et eksempel på et projekt som bruger mikrofonen.
Så nu vil jeg lade jer alle styre dette spil
ved at bruge stemmerne.
(Insektlyde) (Råb) (Tyggelyde)
(Latter)
(Applaus)
Når børn skaber projekter som dette,
lærer de programmering,
men mere vigtigt, de programmerer for at lære.
For når de lærer at programmere,
bliver de i stand til at lære mange andre ting,
det åbner mange nye muligheder for læring.
Igen er det nyttigt med analogien med at læse og skrive.
Når du lærer at læse og skrive, giver det
mulighed for at lære mange andre ting.
Når du lærer at læse kan du læse for at lære.
Og det er det samme med programmering.
Når du lærer at kode kan du kode for at lære.
Noget af det du kan lære er en selvfølge.
Du lærer om hvordan computere virker.
Men det er bare begyndelsen.
Når du lærer at kode får du adgang til at
lære mange andre ting.
Lad mig vise et eksempel.
Her er et andet projekt,
som jeg så da jeg besøgte
et af computerklubhusene.
Det er fritidsklubber vi har hjulpet i gang,
som hjælper unge fra miljøer med lav indtægt
med at lære at udtrykke sig kreativt med ny teknologi.
Da jeg besøgte et af klubhusene for nogle år siden,
så jeg en 13-årig dreng som brugte Scratch softwaren
til at lave et spil som ligner dette,
og han var glad for sit spil og stolt over det,
men han ville også gøre mere.
Han ville tælle point.
Det var et spil hvor den store fisk spiser den lille fisk,
og han ville tælle point, så hver gang
den store fisk spiser den lille fisk,
går antal point op og dermed tælles point,
men han vidste ikke hvordan man gør det.
Så jeg viste ham det.
I Scratch kan du lave noget der hedder en variabel.
Jeg kalder den scoren.
Og så får du nogle nye klodser,
og en lille pointtavle som holder styr på scoren,
så hver gang jeg klikker på "change score" så lægges 1 til scoren.
Så dette viste jeg til klubhusmedlemmet --
lad os kalde ham Viktor -- og når Viktor
så at denne klods lod ham lægge 1 til scoren,
vidste han nøjagtig hvad han skulle gøre.
Han tog klodsen
og puttede den ind i programmet
præcis der hvor den store fisk spiser den lille.
Så hver gang den store fisk spiser den lille fisk
går scoren op med 1.
Og det virker faktisk.
Da han så det, blev han så glad,
han gav mig hånden
og sagde "Tak, tak, tak".
Og jeg tænkte
hvor ofte er det at lærere bliver takket af sine elever
for at lære dem variable? (Latter)
Det sker ikke i de fleste klasserum,
men grunden er at når børn lærer om variable i de fleste klasserum,
så ved de ikke hvorfor de lærer det.
Det er ikke noget de egentlig kan bruge til noget.
Når du lærer begreber som dette i Scratch,
kan du gøre det på en meningsfuld og motiverende måde,
hvor du forstår grunden til at du lærer variable,
og vi ser at børn lærer det dybere
og bedre.
Jeg er sikker på at Viktor havde lært om variable i skolen,
men det havde han egentlig ikke, for han havde ikke hørt efter.
Nu fik han en grund til at lære variable.
Så når du lærer gennem programmering og programmerer for at lære,
lærer du i en meningsfuld kontekst og det er den bedste måde at lære ting på.
Så når børn som Viktor skaber projekter som dette,
lærer de vigtige begreber som variable
men det er kun det første.
Da Viktor arbejdede på projektet og lavede scripts
lærte han også om designprocessen,
hvordan man starter med en ide
og omdanner den til et færdigt, fungerende projekt
som du ser her.
Så han lærte mange kerneprincipper i design,
hvordan man eksperimenterer med nye ideer,
hvordan man bryder komplekse ideer op i simplere dele,
hvordan man samarbejder med andre på sine projekter,
hvordan man finder og ordner fejl når noget går galt,
hvordan man er tålmodig og holder ud
når man møder frustrationer over ting der ikke går så godt.
Det er vigtige færdigheder
som ikke bare er relevante for programmering.
De er relevante for alle mulige aktiviteter.
Hvem ved om Viktor vokser op og bliver
en programmør eller datalog?
Det er ikke så sandsynligt,
men uanset hvad han gør,
vil han kunne bruge de færdigheder i design han har lært.
Hvad enten han bliver marketing manager
eller mekaniker eller leder i lokalmiljøet,
er disse ideer nyttige for alle.
Igen er det nyttigt at tænke på analogien med sprog.
Når du kan skrive og læse flydende
er det ikke noget du gør
for at blive professionel forfatter.
Meget få mennesker bliver forfattere.
Men det er nyttigt for alle at lære at læse og skrive.
Og det er det samme med programmering.
De fleste bliver ikke professionelle
dataloger eller programmører,
men færdighederne som at tænke kreativt,
ræsonnere systematisk, arbejde sammen,
færdigheder som du udvikler når du programmerer i scratch,
er noget man kan bruge uanset hvad man gør i sit arbejdsliv.
Og det er ikke kun i arbejdslivet.
Programmering gør dig også i stand til
at udtrykke dine ideer og følelser i dit personlige liv.
Lad mig slutte med endnu et eksempel.
Det er et eksempel jeg fik
efter jeg havde sendt mors dags-kortene til min mor,
hvorefter hun besluttede at hun ville lære Scratch.
Så hun lavede dette projekt til min fødselsdag
og sendte mig et fødselsdagskort.
Dette projekt kommer ikke til at vinde nogen designpriser,
og du kan være sikker på at min 83-årige mor
ikke øver sig på at blive en professionel programmør eller datalog.
Men arbejdet på dette projekt gjorde hende i stand til
at knytte bånd til nogen hun bryder sig om
og lod hende fortsætte med at lære nye ting
og fortsætte med at bruge sin kreativitet
og udvikle nye måder at udtrykke sig på.
Så når vi ser os omkring og ser at
Michael Bloomberg lærer at kode,
alle børn i Estland lærer at kode,
selv min mor lærer at kode,
synes du så ikke det er på tide at du måske
tænkte over at lære at kode?
Hvis du er interesseret i at prøve det,
foreslår jeg at du går til Scratch hjemmesiden.
Det er scratch.mit.edu,
og prøv at kode.
Mange tak. (Applaus)