[ב 3 באפריל ראינו את דליפת המידע הגדולה ביותר בהסטוריה.]
[מסמכי פנמה חשפו אנשים עשירים וחזקים]
[שהחביאו כמויות עצומות של כסף בחשבונות מחוץ למדינה.]
[מה כל זה אומר?]
[קראנו לרוברט פאלמר מגלובל וויטנס כדי להסביר.]
השבוע, היה מבול שלם של סיפורים
שהגיעו מהדליפה של 11 מליון מסמכים
מחברת עריכת דין מבוססת בפנמה שנקראת מוסק פונסקה.
השחרור של המסמכים האלה מפנמה מעלה את המסך על פיסה זעירה
של עולם הכספים הסודי מחוץ למדינה.
אנחנו מקבלים הצצה לאיך לקוחות ובנקים ועורכי דין
הולכים לחברות כמו מוסאק פונסקה
ואומרים, "אוקיי, אנחנו רוצים חברה אנונימית,
אתם יכולים לסדר לנו אחת?"
אז למעשה אתם רואים דוא"ל,
אתם רואים את חילופי ההודעות,
אתם רואים את המנגנון של איך זה עובד,
איך זה פועל.
עכשיו, זה כבר התחיל לגרום להשפעות די מיידיות.
ראש ממשלת איסלנד התפטר.
יש לנו גם חדשות
שלבן הברית של שליט סוריה הדיקטטור בשאר אל אסד
גם יש חשבונות מחוץ למדינה.
היו האשמות של שובל כסף של 2 מיליארד דולר
שמוביל לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין
דרך חבר הילדות הקרוב אליו,
שבמקרה הוא צ'לן צמרת.
ויהיו הרבה אנשים עשירים שם
ואחרים שיהיו עצבניים בנוגע לסט הסיפורים הבא
וסט המסמכים המודלפים הבא.
עכשיו, זה נשמע כמו עלילה ממותחן ריגול
או נובלה של ג'ון גרישם.
זה נראה מאוד מרוחק מכם, ממני, מאנשים רגילים.
למה זה צריך לעניין אותנו?
אבל האמת היא שאם אנשים עשירים וחזקים
מסוגלים לשמור את הכסף שלהם מחוץ למדינה
ולא לשלם מיסים שהם צריכים,
זה אומר שיש פחות כסף לשרותים ציבוריים חיוניים
כמו בריאות, חינוך, כבישים.
וזה משפיע על כולנו.
עכשיו, לארגון שלי גלובל וויטנס,
החשיפה הזו היתה יוצאת דופן.
יש לנו את המדיה העולמית ומנהיגים פוליטיים
שמדברים על איך אנשים יכולים להשתמש בסודיות מחוץ למדינה
כדי להחביא ולהסוות את הנכסים שלהם --
משהו שדיברנו עליו וחשפנו במשך עשור.
עכשיו, אני חושב שהרבה אנשים מוצאים את כל העולם הזה מבלבל ומטריד,
וקשה להבנה איך סוג זה של עולם מחוץ למדינה עובד.
אני אוהב לחשוב עליו מעט כמו על בובה רוסית.
אז יכולה להיות לכם חברה בתוך חברה אחרת,
בתוך חברה אחרת,
שהופכת את זה לכמעט בלתי אפשרי להבין באמת
מי נמצא מאחורי המבנים האלה.
זה יכול להיות ממש קשה לאוכפי החוק
או לרשויות המס, לעיתונאים, לחברה האזרחית
באמת להבין מה מתרחש.
אני גם חושב שזה מעניין
שהיה פחות סיקור של הנושא הזה בארצות הברית.
וזה אולי בגלל שכמה מהאנשים הבולטים בארצות הברית
פשוט לא הופיעו בחשיפה הזו, בסקנדל הזה.
עכשיו, זה לא בגלל שאין אנשים עשירים אמריקאים
שמחביאים את הנכסים שלהם מחוץ למדינה.
זה פשוט בגלל הדרך בה נכסים מחוץ למדינה עובדים,
למוסאק פונסקה יש פחות לקוחות אמריקאים.
אני חושב שאם היינו רואים דליפה מאיי קיימן
או אפילו מדלוור או וויאומינג או נבדה,
אתם הייתם רואים הרבה יותר מקרים ודוגמאות שמקשרות חזרה לאמריקאים.
למעשה, במספר מדינות אמריקאיות אתם צריכים פחות מידע,
אתם צריכים לספק פחות מידע כדי ליצור חברה
משאתם צריכים כדי לקבל כרטיס ספריה.
סוג זה של חשאיות איפשר לעובדים של מחוזות בתי ספר
להונות ילדי בית ספר.
זה איפשר לנוכלים להונות משקיעים פגיעים.
זה סוג ההתנהגות שמשפיע על כולנו.
עכשיו, בגלובל וויטנס,
רצינו לראות איך זה למעשה נראה במציאות.
איך זה למעשה עובד?
אז מה שעשינו
היה לשלוח חוקר במסווה ל 13 חברות עריכת דין במנהטן.
החוקר שלנו התחזה כשר אפריקאי
שרוצה להעביר סכומים חשודים לארצות הברית
כדי לקנות בית, יאכטה, מטוס סילון.
עכשיו, מה שהיה באמת מפתיע היה שכל עורכי הדין האלה חוץ מאחד
סיפקו לחוקר שלנו הצעות
איך להעביר את הסכומים החשודים האלו.
אלה היו פגישות ראשוניות,
ואף אחד מעורכי הדין האלו לא לקח אותנו כלקוח
וכמובן שכסף לא החליף ידיים,
אבל זה באמת הראה את הבעיה עם המערכת.
זה גם חשוב
לא רק לחשוב על זה כמקרים בודדים.
זה לא נוגע רק לעורכי דין מסויימים
שדיברו לחוקר שלנו וסיפקו הצעות.
זה לא רק על פוליטיקאי בכיר מסויים
שנתפס בשערוריה.
זה נוגע לאיך המערכת עובדת,
שמעודדת שחיתות, התחמקות ממס, עוני וחוסר יציבות.
וכדי להתמודד עם זה,
אנחנו צריכים לשנות את המשחק.
אנחנו צריכים לשנות את החוקים של המשחק
כדי לעשות סוג זה של התנהגות לקשה יותר.
זה אולי נראה כמו אסון ועגמומיות,
כאילו אנחנו לא יכולים לעשות כלום בנוגע לזה,
כאילו שום דבר מעולם לא השתנה,
כאילו תמיד יהיו אנשים עשירים וחזקים.
אבל כאופטימיסט מטבעי,
אני כן רואה שאנחנו מתחילים להשתנות.
במשך השנים האחרונות,
ראינו דחיפה אמיתית לכיוון של שקיפות
כשזה מגיע לבעלות על חברות.
הנושא הזה היה על האג'נדה הפוליטית
של ראש ממשלת אנגליה דייויד קמרון
בפסגת G8 שנערכה בצפון אירלנד ב 2013.
ומאז, האיחוד הארופאי עומד ליצור
רישומים מרכזיים ברמה הלאומית
של מי באמת הבעלים ובשליטה על חברות ברחבי אירופה.
אחד הדברים שעצוב הוא, שלמעשה, ארצות הברית מפגרת מאחור.
יש חקיקה דו מפלגתית שהוצגה
בבית הנבחרים ובסנאט,
אבל היא לא מתקדמת כמו שהיינו רוצים לראות.
אז באמת היינו רוצים לראות את הדלפות פנמה,
עליה עצומה בעולם הכסף מחוץ למדינה,
נמצאים בשימוש כדרך לפתיחות בארצות הברית ומסביב לעולם.
בשבילנו בגלובל וויטנס, זה רגע של שינוי.
אנחנו צריכים שאנשים רגילים יתרגזו
על הדרך בה אנשים יכולים להחביא את הזהות שלהם
מאחורי חברות סודיות.
אחננו צריכים מובילים עסקיים שיעמדו ויגידו,
"סודיות כזו לא טובה לעסקים."
אנחנו צריכים מנהיגים פוליטיים שיכירו בבעיה,
ויתחייבו לשנות את החוק כדי לפתוח סוג זה של סודיות.
יחד, אנחנו יכולים לשים סוף לחשאיות
שכרגע מאפשרת התחמקות ממס,
שחיתות והלבנת כספים לשגשג.