Sada kad su vam umovi otvoreni,
želim da vam objasnim cilj svog govora.
To je da promenim vaše shvatanje mnogih stvari.
Na primer, o ovome za početak.
(Smeh)
Ovaj čovek nosi ono što mi zovemo
bradom od pčela. (Smeh)
Bradu punu pčela.
Ovo je ono što bi mnogi od vas mogli da zamisle
kada mislite o pčelama, možda insektima,
ili možda o bilo čemu što ima više od dve noge.
Dozvolite mi da počnem govoreći vam: "razumem vas".
Razumem to. Ali postoje mnoge stvari koje treba znati
i želim da vam ovde otvorim umove,
držim ih otvorenim i promenim vaš pogled na pčele.
Primetite kako ovaj čovek ne biva uboden.
Verovatno mu je matica vezana za bradu
i druge pčele su privučene njome.
Ovo zaista demonstrira našu vezu sa pčelama
koja se proteže na hiljade godina u prošlost.
Mi smo zajedno evoluirali, zato što zavisimo od pčela
zbog polinacije i od skora,
zbog ekonomskih pogodnosti.
Mnogi od vas su možda čuli da pčele nestaju,
ne samo da umiru, već su nestale.
Čak ne nalazimo ni mrtva tela.
Ovo se zove poremećaj kolapsa kolonije i bizaran je.
Istraživači širom planete
i dalje ne znaju šta ga uzrokuje,
ali ono što znamo jeste da, sa opadajućim brojem pčela,
cena preko 130 vrsta voća i povrća,
na koje se oslanjamo za našu ishranu, raste.
Dakle, pčele su bitne zbog njihove uloge u ekonomiji
podjednako kao i u poljoprivredi.
Ovde možete videti neke slike onoga što zovemo
zeleni krovovi ili urbana poljoprivreda.
Poznata nam je leva slika, koja prikazuje
baštu u lokalnom susedstvu, u Saut Endu.
Ja tu živim, imam jednu košnicu u zadnjem dvorištu.
Možda i zeleni krov u budućnosti,
kada budemo više iskorišćavali urbane delove,
gde imamo gomilu baštenskog prostora.
Pogledajte ovu sliku iznad linije metroa u Bostonu.
Pokušajte da uočite košnicu. Tu je.
Na krovu je, tačno u uglu,
a tu je već par godina.
Način na koji urbano pčelarstvo danas funkcioniše
je da su košnice sasvim sakrivene,
ali ne zato što tako treba da bude.
Tako je zato što je ljudima ta ideja neprijatna,
a zato želim da danas pokušate da razmislite o tome,
razmislite o prednostima pčela u gradovima
i zašto su zaista izvanredna stvar.
Dozvolite mi da vam dam mali uvid u to kako polinacija funkcioniše.
Znamo da se cveće, voće i povrće,
pa čak i neka alfalfa u senu stoke
koju koristimo u ishrani, oslanjaju na oprašivače,
ali imate muške i ženske delove biljaka ovde
i u osnovi, oprašivače privlače biljke
zbog njihovog nektara i u tom procesu,
pčela će posetiti neke cvetove i usput sakupiti nešto polena,
ili tu mušku vrstu odgovarajuće zamene za spermu,
a onda će odleteti do drugih cvetova i konačno,
u ovom slučaju, nastaće jabuka.
Vidite položaj. Peteljka je dole.
Do vremena kada je pojedemo, cvetni deo je već otpao,
ali to je osnovni prikaz načina na koji oprašivanje radi.
Hajde da razmislimo o urbanom životu, ne sada,
ne u prošlosti, nego za sto godina.
Kako će da izgleda? Danas imamo ogromne izazove
u gubicima prirodnog staništa. Imamo sve više i više ljudi,
milijarde ljudi, a za 100 godina bog zna koliko ljudi,
a biće jako malo prostora da ih sve smestimo,
tako da treba da promenimo način na koji vidimo gradove
i gledajući na ovu sliku današnjeg Njujorka,
možete da vidite kako je sav siv i braon.
Imamo katran na krovovima koji odbija toplotu
nazad u atmosferu,
doprinoseći globalnim klimatskim promenama.
Šta će biti za 100 godina, ako svuda budemo imali zelene krovove
i baštovanstvo i ako stvaramo naše sopstvene useve
upravo u gradovima?
Uštedeli bismo na troškovima transporta,
na zdravijoj ishrani, a takođe bismo i edukovali
i otvarali nova lokalna radna mesta.
Trebaju nam pčele za budućnost naših gradova i urbani život.
Evo nekih podataka koje smo sakupili kroz našu kompaniju
"Najbolje pčele", gde mi dostavljamo, postavljamo i upravljamo
košnicama za svakoga ko ih želi,
u gradu, na selu i predstavljamo pčele
i ideju o pčelarstvu u vašem dvorištu ili krovu
ili čak protivpožarnom stepeništu,
i vidimo kako je to jednostavno i kako je to moguće.
Postoji kontraintuitivan trend koji smo primetili u ovim brojkama.
Pogledajmo prvu brojku ovde,
stopu prezimljavanja.
Ovo je veliki problem tokom mnogo godina,
u osnovi, od 1980-ih kada je došla Varoa Destruktor
i donela mnoštvo različitih virusa, bakterija
i gljivičnih oboljenja sa sobom.
Uspešno prezimljavanje je teško
i to je vreme kada se većina kolonija izgubi,
a otkrili smo da u gradovima pčele preživljavaju
bolje nego u seoskim područjima.
Pomalo kontraintuitivno, zar ne?
Mislimo, oh, pčele, selo, poljoprivreda,
ali to nije ono što nam pčele pokazuju.
Pčelama se dopada u gradu. (Smeh)
Dalje, one takođe proizvode više meda.
Urbani med je izvrstan.
Pčele u Bostonu, na vrhu Siport hotela,
gde imamo stotine hiljada pčela
koje sada nečujno lete
i koje, siguran sam, niko od vas nije primetio dok ste prolazili,
idu u lokalne zajedničke bašte
i prave izvrstan, zdrav med
koji ima ukus cveća u našem gradu.
Dakle, prinos urbanih košnica je, u smislu proizvodnje meda,
viši, kao i prezimljavanje,
u poređenju sa ruralnim područjima.
Ponovo, malo kontraintuitivno.
Kada, unazad kroz vreme, gledamo
na zdravlje pčela, možemo se vratiti unazad do 950. godine i videti
da je tada takođe bilo velike smrtnosti pčela u Irskoj.
Problemi pčela današnjice nisu nešto novo.
To se događa
još od pre hiljadu godina,
ali ono što baš i ne primećujemo su ovi problemi u gradovima.
Jedna stvar o kojoj bih vas ohrabrio da razmislite
je ideja o tome šta je urbano ostrvo.
Mislite da je u gradovima temperatura možda viša.
Zašto pčele bolje uspevaju u gradovima?
Ovo je veliko pitanje, pomoći će nam da razumemo
zašto bi one trebalo da budu u gradovima.
Možda u gradu ima više polena.
Vozovi koji dolaze u urbana čvorišta mogu doneti
polen sa sobom, veoma lagan polen,
a to je samo jedan veliki supermarket u gradu.
Mnogo je stabala lipe duž pruga.
Možda u gradovima ima manje pesticida
nego u ruralnim krajevima.
Možda ima i drugih stvari o kojima sada ni ne razmišljamo,
ali to je jedna ideja o kojoj treba da razmišljamo, urbana ostrva.
Poremećaj kolapsa kolonije nije jedina stvar koja utiče na pčele.
Pčele umiru,
a to je ogroman, ogroman izazov u našem vremenu.
Ono što možete videti ovde je mapa sveta,
a pratimo razvoj ove Varoe Destruktorke.
Sada, Varoa Destruktor je ono što je promenilo pčelarstvo,
i možete da vidite, gore desno,
kako godine prolaze, dolazimo do savremenog doba
i možete videti širenje Varoe Destruktorke
od ranih 1900-ih do danas.
Godina je 1968. i prilično smo pokrili Aziju.
1971, vidimo da se raširila Evropom i Južnom Amerikom,
a onda, kada dođemo u 1980,
a posebno u 1987, Varoa Destruktor je konačno došla
do Severne Amerike i Sjedinjenih Država
i tada se igra promenila
za pčele u Sjedinjenim Državama.
Mnogi od nas će se sećati svog detinjstva, odrastanja,
možda vas je nekada ubola pčela, videli ste pčele na cveću.
Pomislite na današnju decu. Njihovo detinjstvo je malo drugačije.
Oni ovo ne doživljavaju.
Pčela jednostavno više nema okolo.
Dakle, pčele su nam neophodne, one nestaju i to je veliki problem.
Šta možemo da uradimo povodom toga?
Ono čime se ja bavim je istraživanje pčela.
Dobio sam svoj doktorat proučavajući zdravlje pčela.
Započeo sam da ih proučavam 2005.
Tokom 2006. pčele su počele da nestaju,
iznenada, kao, ovaj mali štreber
koji ide u školu, radi na bubama - (Smeh) -
postao je veoma bitan u svetu.
Tako se ispostavilo.
Moje istraživanje se fokusira na načine na koje možemo da učinimo pčele zdravijim.
Ja ne istražujem šta ubija pčele.
Ja nisam jedan od mnogih istraživača širom sveta
koji gledaju na efekte pesticida ili bolesti
ili gubitka prirodnog staništa ili loše ishrane na pčele.
Mi tražimo načine da pčele učinimo zdravijim
kroz vakcine, kroz jogurte, kao probiotike,
i druge vrste terapija koje se pčelama mogu dati oralno,
a ovaj proces je tako jednostavan
da bi čak i sedmogodišnjak znao kako da ga uradi.
Pomešate nešto polena, šećera i vode,
i bilo koji aktivni sastojak koji želite da dodate,
i to samo date pčelama.
Nema hemikalija, samo pojačivača imuniteta.
Ljudi razmišljaju o svom zdravlju na prospektivan način.
Mi vežbamo, hranimo se zdravo, uzimamo vitamine.
Zašto ne bismo o pčelama razmišljali na isti način?
Donesimo ih u sredine u kojima bujaju
i pokušajmo da ih učinimo zdravijim pre nego što se razbole.
Mnogo sam godina proveo na fakultetu,
pokušavajući da ubodem pčele i dam im vakcine pomoću igli.
(Smeh) Godine i godine na klupi:
"O moj bože , već je tri ujutro
a ja i dalje ubadam pčele". (Smeh)
A onda sam jednog dana rekao:
"Zašto imjednostavno ne damo oralne vakcine"?
To je bilo kao: "Naravno", i to je ono što radimo. (Smeh)
Voleo bih da sa vama podelim neke slike urbanih košnica,
zato što one mogu biti bilo šta.
Mislim zaista otvorite vaše umove ovim.
Košnicu možete ofarbati tako da vam se slaže sa kućom.
Možete je sakriti u svojoj kući.
Ovo su tri košnice na krovu
hotela "Fermont Kapli Plaza" i prelepe su.
Mislim, uklopili smo
novu boju unutrašnjosti njihovih soba
sa bojom bojenog drveta i plavom bojom njihovih posteljina
i ove pčele su fantastične i takođe će koristiti
bilje koje raste u bašti.
To je ono čemu odlaze kuvari i što koriste u svojim jelima
i med - koriste događaje uživo -
taj med će iskoristiti u svojim barovima.
Med je odlična nutritivna zamena za obični šećer
zato što u njemu ima različitih tipova šećera.
Takođe imamo i projekat košnica u učionicama,
gde - ovo je neprofitni poduhvat -
širimo znanje kroz svet
kako košnice mogu biti unete u učionice
ili u postavke muzeja, iza stakla
i upotrebljene kao obrazovno sredstvo.
Košnica koju ovde vidite
je u srednjoj školi "Fenvej" već godinama.
Pčele lete pravo u polje Fenvej parka.
Niko ih ne primećuje.
Ako niste cvet, pčele ne mare za vas. (Smeh)
One ne mare. Ne mare. Reći će:
"Izvin'te, samo da proletim." (Smeh)
Ima mnogo različitih stvari koje možete naučiti o pčelama.
Mi radimo sa italijanskim pčelama, one su veoma mirne,
dobri su proizvođači meda.
Nisu agresivne.
Možete svašta naučiti. Ima raznih vrsta.
Učenici na ovom času geometrije
uče kako je taj šestougaoni oblik evoluirao u prirodi.
Zašto pčele ne prave pravougaioni oblik u vosku?
Zašto ne prave trougao?
A nastavnica, Benadete Mening,
osvojila je nagradu za najboljeg nastavnika godine,
koju dodeljuje sistem javnog školstva Bostona,
za svoj rad sa pčelama na času.
To je sjajno.
Neke od ostalih slika ovde nam kazuju deo priče
koja je urbani uzgoj pčela učinila izuzetnim:
u Njujorku, uzgoj pčela bio ilegalan do 2010.
Ovo je veliki problem, zato što šta će da nam oprašuje
sve bašte i lokalne proizvode? Ruke?
Mislim, u Bostonu, postoji izvanredna kompanija
nazvana "Green City Growers",
oni oprašuju svoje tikvice ručno, koristeći pamučne štapiće
i ako propuste taj trodnevni vremenski period, nema ploda.
Njihovi klijenti nisu srećni, a ljudi ostaju gladni.
Dakle, ovo je bitno.
Takođe imamo i neke fotografije meda iz Bruklina.
Ovo je bila misterija opisana u Njujork Tajmsu,
gde je med bio jarko crven
i predstavnici kriminalističkog odeljenja države Njujork su došli
i primenili nauku da bi našli poklapanje
crvene nijanse sa onom koja je nađena
u jednoj fabrici likera od višnje niže niz ulicu. (Smeh)
Dakle, možete skrojiti vaš med da bude onog ukusa koji želite
sadnjom cveća koje pčele vole.
Pariz je izvanredan model urbanog uzgoja pčela.
Imaju košnice na krovu zgrade opere
već mnogo godina i to je ono što je nateralo ljude na razmišljanje,
"Oho, mi ovo možemo i treba da uradimo."
Takođe, u Londonu i Evropi svuda,
jako su napredni u iskorišćavanju njihovih zelenih krovova
i integraciji košnica
i ovde ću vam pokazati jednu oproštajnu poruku.
Voleo bih da vas ohrabrim da otvorite vaše umove.
Šta vi možete uraditi da biste sačuvali pčele ili im pomogli
ili da mislite o održivim gradovima u budućnosti?
Pa, zaista, samo promenite vašu perspektivu.
Pokušajte da razumete da su pčele veoma bitne.
Pčela vas neće ubosti ako je vidite.
Ta pčela umire. Pčele umiru kada ubodu,
tako da ni one to ne žele da urade. (Smeh)
To nije nešto oko čega treba paničiti. One su svuda po gradu.
Ukoliko želite, možete čak nabaviti i sopstvenu košnicu.
Dostupni su nam sjajni izvori,
a čak postoje i kompanije koje će vam pomoći da ih postavite
i učiće vas, a to je bitno za naš obrazovni sistem u svetu,
da bi učenici učili o poljoprivredi širom sveta
kao ova devojčica, koja, ponovo, ne biva ubodena.
Hvala vam. (Aplauz)