Možda to ne shvatate,
ali od trenutka kada ste danas napustili krevet
do trenutka kada sednete da pogledate ovaj snimak,
zapravo ste plivali.
Zašto? Zato što je vazduh tečnost, poput vode.
Ima talase i vrtloge.
Teče.
I kada gurnete vazduh na stranu,
okružuje vas brazda.
Zašto to uglavnom ne primećujemo?
Obično o vazduhu mislimo kao o praznom prostoru.
Ali dok jedan kubni centimetar međuzvedanog prostora,
što je zapremina vrha vašeg malog prsta,
čini otprilike jedan atom,
ista zapremina vazduha ima oko 10 kvintiliona molekula.
Ako vam je teško da to sebi predstavite,
to je otprilike isto
kao broj živih insekata na planeti,
koji gmižu, penju se i lete jedan iznad drugog
u ogromnom, zgusnutom roju.
Kada ovaj roj molekula naleti na nešto,
on vrši silu i pritiska granice tečnosti,
kao što voda pritiska staklo u flaši.
Ovo je vazdušni pritisak.
Iako je vazduh lakši od vode,
svi ti molekuli su svejedno prilično teški,
tako da je vazduh koji ispunjava tipičnu salu za fizičko
težak koliko i odrastao slon.
Kako onda kada uđete u salu
ne budete odmah smrvljeni
vazdušnim slonom u sobi?
Pre svega,
zato što većina vazduha pritiska pod i zidove,
a onaj deo koji pritiska vas
odguraće pritisak unutar vas!
Vidite, vazduh, poput vode i svega ostalog
što ispunjava naše telo, vrši količinu pritiska
koja je jednaka pritisku spoljašnjeg vazduha.
Ovo, naravno, nije slučajnost.
Upravo to nam omogućava da preživimo
u normalnoj atmosferi,
i otežava nam život
na velikim visinama i u dubokoj vodi.
Obično ne osećamo kako nas vazduh pritiska
jer je većinom jednak.
Iako vas različite količine molekula vazduha
udaraju u različito vreme,
roj je toliko gust
da se sve te male razlike izravnaju.
Šta se dešava kada pritisak vazduha nije jednak?
To znači da molekuli u jednom delu
pritiskaju jače nego u drugom,
pomerajući tok vazduha iz područja višeg
u područje nižeg pritiska.
Ovo strujanje osećamo direktno kao vetar
i sistemi pritiska
o kojima meteorolozi stalno pričaju
odgovorni su za ostale vremenske promene,
od običnih do katastrofalnih.
Ali razlike u vazdušnom pritisku
ne samo da čine da prigovaramo o vremenu,
već su one razlog što smo živi.
Dišemo tako što smanjujemo pritisak u plućima,
što dozvoljava da uđe vazduh.
Sledeći put kada duboko udahnete,
pomislite o neverovatnom broju molekula
kojima zapovedate da se pokrenu.
Gledamo u noćno nebo
razmišljajući o beskonačnosti svemira,
ali, osim ako gledate ovaj video
iz tog dubokog svemira,
postoji više molekula vazduha
u vašem telu i oko njega
nego što ima zrnaca peska na svim plažama i pustinjama sveta,
ili zvezda u vidljivom univerzumu
ili obe te cifre zajedno.
Prostranstvo univerzuma
je tačno ispred vas
i u vama samima.