Det vore trevligt att vara objektiv i livet,
på många sätt.
Problemet är att vi har en slags tonade glasögon
när vi ser på alla sorters situationer.
Tänk till exempel på något enkelt som öl.
Om jag gav dig ett smakprov på olika sorters öl
och bad dig att rangordna dem efter intensitet och bitterhet,
skulle olika sorter ta olika platser.
Men om vi försöker vara objektiva?
I fallet med öl skulle det bli väldigt enkelt.
Om vi gör ett blint smaktest?
Om vi gjorde samma sak, och du fick smaka på samma ölsort,
men nu ett i blint smaktest skulle allt se lite annorlunda ut.
De flesta ölsorterna skulle hamna på samma plats.
Du skulle i princip inte kunna skilja dem från varandra,
och undantaget kommer givetvis att vara Guinness.
(Skratt)
Vi kan tänka på samma sätt om fysiologi.
Vad händer när folk förväntar sig något från sin fysiologi?
Vi sålde till exempel värktabletter till folk.
Till vissa sa vi att läkemedlen var dyra.
Till andra sa vi att de var billiga.
Den dyrare värktabletten fungerade bättre.
Den tog bort mer av människors smärta,
eftersom förväntningar ändrar vår fysiologi.
Självklart vet vi alla att inom sport,
om man är supporter till ett visst lag,
kan man inte hjälpa att man ser spelet
ur sitt lags perspektiv.
I alla dessa fall har våra förutfattade meningar
och förväntningar färgat vår värld.
Men vad hände i viktigare frågor?
Vad hände i frågor som handlade om social rättvisa?
Vi började fundera på vad som kunde vara ett blindtest
för hur vi tänker på ojämlikhet?
Så vi började kolla på ojämlikhet,
och vi gjorde några storskaliga enkäter
runtom i USA och andra länder.
Vi frågade två frågor:
Vet folk om vilken grad av ojämlikhet vi har?
och sen, vilken grad av ojämlikhet vill vi ha?
Tänk på den första frågan.
Tänk om jag tog alla människor i USA
och sorterade dem med de fattigaste till höger
och de rikaste till vänster,
och sedan delade in dem i fem hinkar:
de fattigaste 20 procenten, nästa 20 procent,
nästa, nästa, och de rikaste 20 procenten.
Sen frågar jag om ni kan berätta för mig hur stora tillgångar
som finns i varje hink.
För att förenkla det, tänk att jag ber dig säga
hur stora tillgångar som är koncentrerade
i de två lägsta hinkarna,
de lägsta 40 procenten?
Tänk en stund och kom fram till ett nummer.
Oftast tänker vi inte.
Tänk en sekund, ha en riktig siffra i huvudet.
Har du det?
Okej, så här säger många amerikaner.
De tror att de understa 20 procenten
har ungefär 2,9 procent av tillgångarna,
nästa grupp har 6,4,
tillsammans är det lite mer än 9.
Nästa grupp har 12 procent,
20 procent,
och de rikaste 20 procenten tror folk har 58 procent av tillgångarna.
Du kan se hur detta relaterar till vad du trodde.
Hur ser verkligheten ut?
Verkligheten är lite annorlunda.
De lägsta 20 procenten har 0,1 procent av tillgångarna.
Nästa 20 procent har 0,2 procent av tillgångarna.
Tillsammans är det 0,3.
Nästa grupp har 3,9,
11,3,
och den rikaste gruppen har 84-85 procent av tillgångarna.
Det vi faktiskt har och vad vi tror vi har
är väldigt olika.
Hur är det med vad vi vill ha?
Hur räknar man ens ut det?
För att kolla på detta,
på vad vi verkligen vill ha,
tänkte vi på filosofen John Rawls.
Om du minns John Rawls,
hade han en tanke om vad som är ett rättvist samhälle.
Han sa att ett rättvist samhälle
är ett samhälle där, om man visste allt om det,
kan tänka sig att hamna var som helst.
Det är en vacker definition,
för om man är rik kanske man vill att rika
ska ha mer pengar, och de fattiga mindre.
Om man är fattig vill man kanske ha mer jämlikhet.
Men om man ska in i det samhället
i vilken situation som helst, och man inte vet vilken,
måste man överväga alla aspekter.
Det är lite som blinda smaktester där man inte vet
vad som kommer att hända när man tagit ett beslut,
och detta kallade Rawls för "okunnighetens slöja".
Vi tog en annan grupp, en stor grupp amerikaner,
och ställde en fråga i okunnighetens slöja.
Vilka karaktäristiska drag har ett land som gör att du vill tillhöra det,
när du vet att du helt slumpmässigt hamnar någonstans?
Det här fick vi fram.
Vad ville folk ge den första gruppen,
de lägsta 20 procenten?
De ville ge dem ca 10 procent av tillgångarna.
Nästa grupp, 14 procent av tillgångarna,
21, 22 och 32.
Ingen i vårt test ville ha full jämlikhet.
Ingen trodde att socialism är en fantastisk idé i vårt exempel.
Men vad betyder det?
Vi har en kunskapsklyfta
mellan vad vi har och vad vi tror vi har,
men vi har en minst lika stor klyfta mellan vad vi tycker är rätt
och vad vi tror vi har.
Vi kan ställa de här frågorna, inte bara om tillgångar.
Vi kan lika gärna fråga om andra saker.
Vi ställde till exempel frågan
till folk från olika delar av världen
folk som är liberala och konservativa,
och de gav oss samma svar.
Vi frågade rika och fattiga, de gav oss samma svar
män och kvinnor,
NPR-lyssnare och Forbes-läsare.
Vi frågade folk i England, Australien, USA -
väldigt lika svar.
Vi frågade olika fakulteter på ett universitet.
På Harvard kollade vi nästan varenda fakultet,
och på Harvard Business School,
där några ville att förmögna ska ha mer och rika mindre,
var likheten förbluffande.
Jag vet att vissa av er gick på Harvard Business School.
Vi ställde också frågan om något annat.
Vi frågade om skillnaden mellan VD:ars lön och arbetarnas lön.
Då ser man vilken skillnad folk tror finns,
och sen frågade vi hur stor skillnaden borde vara?
Och sen kan vi fråga: Hur är det i verkligheten?
Vad är det i verkligheten? Man kan säga att det är inte är så illa?
Det röda och det gula är inte så olika.
Men det beror på att jag inte ritade dem enligt samma skala.
Det är svårt att se att det finns gult och blått där.
Hur är det med andra konsekvenser av rikedom?
Rikedom handlar inte bara om rikedom.
Vi undrade, hur är det med saker som hälsa?
Att kunna få mediciner utskrivna?
Hur är det med förväntad livslängd?
Eller spädbarns livslängd?
Hur vill vi att den ska fördelas?
Hur är det med utbildning för unga?
Och för äldre människor?
Och när vi tittade på allt det här såg vi att människor
inte tycker om ojämlika tillgångar, men det finns andra områden
där ojämlikhet, som beror på ojämnt fördelade tillgångar,
anses vara ännu värre:
till exempel ojämlikhet inom hälsa eller utbildning.
Vi såg också att människor är speciellt öppna inför
att ändra ojämlikheten för människor
som har mindre egen makt,
som små barn och spädbarn,
för vi tycker inte att de är ansvariga för sin situation.
Så vad kan vi lära oss av det här?
Vi har två klyftor:
Vi har en kunskapsklyfta och en klyfta i vad vi strävar efter.
Kunskapsklyftan är något som vi tänker på,
hur ska vi utbilda människor?
Hur ska vi få människor att tänka annorlunda på ojämlikhet
och konsekvenserna av ojämlikhet när det gäller hälsa, utbildning,
avundsjuka, kriminalitet och så vidare?
Sen har vi klyftan i vad vi strävar efter.
Hur ska vi få folk att tänka annorlunda på vad de faktiskt önskar sig?
Rawls definition, Rawls sätt att se på världen,
att använda blindtest som modell,
suddar ut våra själviska motiv.
Hur ska vi kunna implementera det
i större skala?
Och slutligen har vi också en handlingsklyfta.
Hur kan vi ta de här sakerna och faktiskt göra något åt dem?
Jag tror att en del av svaret är att tänka på människor
som små barn och spädbarn som inte har mycket makt,
för människor verkar vara mer villiga att göra det.
För att sammanfatta vill jag säga att nästa gång du dricker öl eller vin,
tänk först och främst på vad i din upplevelse som är verkligt,
och vad i din upplevelse som är en placeboeffekt
som skapas av förväntningar?
Tänk sen på vad det betyder för andra beslut i ditt liv,
och förhoppningsvis också för policyfrågor
som påverkar oss alla.
Tack så mycket.
(Applåder)