Stádo pakoňů, hejno ryb,
houf ptáků.
Mnoho zvířat se sdružuje do velkých skupin,
které patří k nejúžasnějším divům
přírody.
Ale proč se tyto skupiny formují?
Běžná odpověď zahrnuje věci jako
hledání bezpečnosti ve velkém počtu nebo lovení ve smečkách
nebo sdružování se kvůli páření a množení
a všechna tato vysvětlení,
i když jsou často pravdivá,
vytvářejí velký předpoklad o chování zvířat,
a to, že zvířata řídí své vlastní činy,
že ovládají svá těla.
Často tomu tak není.
Toto je artemia, žábronohý korýš.
Asi ji znáte spíš jako žábronožku.
Je malá a obvykle žije sama,
ale může se sdružovat do těchto velkých červených rojů,
které měří až metry
a formuje je kvůli parazitovi.
Tyto žábronožky jsou infikované tasemnicí.
Tasemnice je vlastně dlouhé živé střevo
s genitáliemi na jednom konci a zahnutými ústy na druhém.
Jako nezávislý novinář s ní sympatizuji.
(Smích)
Tasemnice vysává z těla artemie živiny,
ale také dělá další věci.
Kastruje je,
mění jejich barvu z průhledné na jasně červenou,
kvůli ní žijí déle
a jak zjistil biolog Nicolas Rode,
nutí je plavat ve skupinách.
Proč? Protože tasemnice, stejně jako mnoho dalších parazitů,
má komplikovaný životní cyklus,
který zahrnuje mnoho různých hostitelů.
Žábronožka je jen jedním krokem na její cestě.
Její konečná stanice je tato,
plameňák růžový.
Jen v plameňákovi se může tasemnice rozmnožovat,
a aby se tam dostala manipuluje svého žábronožčího hostitele,
aby vytvářel tyto nápadné barevné roje,
které plameňák lépe postřehne
a sežere,
a to je tajemstvím rojů artemií.
Nejsou pospolité z vlastní vůle
ale proto, že jsou ovládány.
Není to bezpečnost ve velkém počtu.
Je to vlastně úplný opak.
Tasemnice unese jejich mozky a těla
a změní je na prostředek
jak se dostat do plameňáka.
A tady je další příklad
manipulace parazitem.
Toto je sebevražedný cvrček.
Tento cvrček spolkl larvu strunovce.
Strunovec v něm doroste do velikosti dospělce,
ale potřebuje se dostat do vody, aby se mohl pářit
a udělá to uvolněním proteinů,
které nakazí cvrčkův mozek
a způsobí jeho nevyzpytatelné chování.
Když se cvrček příblíží k vodě,
například k takovémuto bazénu,
skočí do ní a utopí se
a strunovec se vykroutí ven
ze sebevrahovy mrtvoly.
V cvrčcích je opravdu hodně místa. Kdo by to byl řekl?
Tasemnice a strunovci nejsou sami.
Jsou součástí celé kavalerie
parazitů ovládajících mysl,
hub, virů a červů a hmyzu a dalších,
kteří se zaměřují na podrobení a ovládnutí
vůle svých hostitelů.
Poprvé jsem se s tímto stylem života setkal
v "Zázracích života" Davida Attenborougha
asi před 20 lety
a pak později ve skvělé knize s názvem
"Vládce parazit" od mého přítele Carla Zimmera.
A od té doby jsem o těchto tvorech psal.
Jen málo témat v biologii mě ohromilo víc.
Jakoby paraziti ovládli můj vlastní mozek.
Protože jsou stejně vždycky působiví
a nádherně děsiví.
Když píšete o parazitech
vaše slovní zásoba překypuje frázemi jako
"pohlcený zaživa" a "roztrhá jeho tělo".
(Smích)
Ale je v tom víc.
Jsem spisovatel a kolegové v publiku
ví, že milujeme příběhy.
Paraziti chtějí, abychom odolali vábení
prvoplánových příběhů.
Jejich svět je samý zvrat
a nečekané vysvětlení.
Proč sebou například
tato housenka
začne tak rozčíleně házet,
když se přiblíží jiný hmyz k ní
a k těmto bílým zámotkům, takže to vypadá
že je chrání?
Ochraňuje snad své sourozence?
Ne.
Tato housenka byla napadena
parazitickou vosou, která do ní nakladla vajíčka.
Vajíčka se vylíhla a mladé vosy
pohltily housenku zaživa
než roztrhaly její tělo.
Vidíte, co tím myslím?
Housenka nezemřela.
Vypadá to, že tam pár vos zůstalo
a ovládly ji tak, aby chránila jejich sourozence,
kteří se přeměňují
v dospělce v těch zámotcích.
Tato housenka je hlavou bijící zombie bodyguard,
který chrání potomky
tvora, který ho zabil.
(Potlesk)
Máme toho ještě hodně. Mám jen 13 minut. (Smích)
Někteří z vás asi teď
zoufale tápají po útěše
v myšlence, že tyto věci jsou zvláštnosti
přírodního světa, že jsou to výstřednosti
a tento úhel pohledu je pochopitelný,
protože z podstaty věci jsou paraziti docela malí
a tráví hodně svého času
v tělech někoho jiného.
Snadno je přehlédnete,
ale to neznamená, že nejsou důležití.
Před pár lety vzal muž jménem Kevin Lafferty
skupinu vědců do ústí tří kalifornských řek
a ti zvážili a rozpitvali
a zaznamenali téměř všechno, co mohli najít.
a našli
parazity v extrémním nadbytku.
Zvlášť běžné byly motolice,
malí červíci, kteří se zaměřují na vykastrování svých hostitelů
jako tohoto nešťastného šneka.
Jedna motolice je malá, mikroskopická,
ale dohromady váží tolik,
jako všechny ryby v těch ústích řek
a třikrát až devětkrát víc než všichni ptáci.
A pamatujete si toho strunovce, kterého jsem vám ukazoval,
to s tím cvrčkem?
Jeden japonský vědec jménem Takuya Sato
ho našel v jednom potoce,
tyhle věci ženou tolik cvrčků
a kobylek do vody,
že utopený hmyz
činí asi 60 procent stravy místních pstruhů.
Manipulace není zvláštnost.
Je to zásadní a běžná součást
světa kolem nás,
a vědci teď objevili
stovky příkladů takových manipulátorů,
a je ještě lepší, že začínají chápat
jak přesně tito tvorové ovládají své hostitele.
A toto je jeden z mých oblíbených příkladů.
Toto je ampulex compressa,
smaragdově zelená vosička,
a je obecně známo,
že smaragdově zelená vosička, která má
nějaká oplodněná vajíčka,
musí chtít švába.
Když nějakého najde
bodne ho žihadlem,
které je zároveň smyslovým orgánem,
tento objev byl uveřejněn před třemi týdny.
Bodne ho žihadlem, které je smyslovým orgánem
vybaveným malými senzorickými hrboly,
které jí umožňují vnímat typickou texturu
švábova mozku.
A tak stejně jako člověk, který poslepu šmátrá v tašce,
najde mozek a vstříkne jed
do dvou velmi specifických seskupení neuronů.
Izraelští vědci Frederic Libersat a Ram Gal
zjistili, že jed je velmi specifickou chemickou zbraní.
Nezabije švába ani ho neuspí.
Šváb může odejít
nebo uletět nebo utéct pokud chce,
ale nechce,
protože jed odstraní jeho motivaci k chůzi,
jen to.
Vosa vlastně vymaže kolonku "utéct z nebezpečí"
ve švábově operačním systému,
což jí umožňuje vést svou bezmocnou oběť
zpátky do svého hnízda prostřednictvím jeho tykadel,
jako když člověk venčí psa.
A když tam jsou naklade na něj vajíčka,
vajíčka se vylíhnou, pohltí ho zaživa, roztrhají mu tělo,
bla bla bla, však už to znáte.
(Smích) (Potlesk)
Řekl bych, že po bodnutí
už šváb není švábem.
Je spíš rozšířením vosy,
stejně jako cvrček byl rozšířením strunovce.
Tito hostitelé nemohou přežít nebo se rozmnožovat.
Ovládají svůj osud asi tak jako
moje auto.
Když se dovnitř dostanou paraziti,
hostitel už nepřijde ke slovu.
Lidem samozřejmě
není manipulace cizí.
Bereme léky, abychom změnili chemii v našich mozcích
a svoje nálady
a co jiného jsou argumenty reklam nebo velkých myšlenek,
než pokus ovlivnit mysl někoho jiného?
Ale tyto naše pokusy
jsou primitivní a trapné ve srovnání
s precizní specifičností parazitů.
Don Draper si může jenom přát, aby byl tak elegantní
a přesný jako smaragdově zelená vosička.
Myslím si, že je to jeden z důvodů proč jsou paraziti
tak zlověstní a tak působiví.
Tak si zakládáme na své svobodné vůli
a nezávislosti,
že vyhlídka ztráty těchto hodnot
a čelení nepředvídanému
zahrnuje mnoho našich nejhlubších společených obav.
Orwellovské dystopie a temné kabaly
a superzloduši ovládající mysl -
tyto pojmy naplňují naše nejtemnější představy,
ale v přírodě se to děje pořád.
Což mě vede ke zřejmé
a znepokojivé otázce:
Existují nějací temní zlověstní paraziti,
kteří ovládají naše chování
aniž bychom o tom věděli,
kromě NSA?
Jestli ano -
(Smích) (Potlesk)
Teď mám na čele červenou tečku, že ano?
(Smích)
Jestli ano, toto je dobrý kandidát.
Toto je toxoplasma gondii nebo zkráceně Toxo,
protože děsivý tvor
si vždycky zaslouží pěknou přezdívku.
Toxo napadá savce,
širokou škálu savců,
ale může se sexuálně množit jen v kočce.
A vědci jako Joanne Webster ukázali,
že pokud se Toxo dostane do krysy nebo do myši,
změní hlodavce v střelu vyhledávající kočku.
Pokud infikovaná krysa ucítí opojnou vůni
kočičí moči,
utíká přímo ke zdroji tohoto zápachu
místo logičtějšího směru od něj.
Kočka sní krysu. Toxo může mít sex.
To je klasický příběh jako z Jíst, meditovat, milovat.
(Smích) (Potlesk)
Jste velmi velkorysí lidé.
Ahoj Elizabeth, líbila se mi tvoje přednáška.
Jak parazit ovládne svého hostitele
takovým způsobem?
Nevíme.
Víme, že Toxo uvolňuje enzym,
který vytváří dopamin, látku ovlivňující
odměňování a motivaci.
Víme, že míří na určité části hlodavcova mozku,
včetně těch ovlivňujících sexuální vzrušení.
Ale jak tyto dílky skládačky zapadají do sebe
není úplně jasné.
Jasné je, že ta věc
je jediná buňka.
Nemá žádný nervový systém.
Nemá vědomí.
Nemá ani tělo.
Ale manipuluje se savcem?
My jsme savci.
Jsme jistě inteligentnější než pouhá krysa
ale naše mozky mají stejnou základní strukturu,
stejné typy buněk,
proudí jimi stejné chemikálie
a stejní paraziti.
Odhady se hodně liší, ale některá čísla naznačují,
že každý třetí člověk na světě
má v mozku Toxo.
To obyčejně nevede k žádné zjevné nemoci.
Parazit zůstává v klidovém stavu
po dlouhou dobu.
Ale existují nějaké důkazy, že tito lidé,
kteří jsou nositeli si vedou trochu jinak
v osobnostních dotaznících než ostatní,
mají mírně vyšší riziko dopravních nehod
a existují nějaké důkazy, že schizofrenici
mají větší pravděpodobnost, že jsou infikováni.
Myslím si, že tyto důkazy jsou stále neprůkazné
a i mezi badateli o Toxo
se liší názory na to, jestli parazit
opravdu ovlivňuje naše chování.
Ale vzhledem k rozšířenosti takových manipulátorů
by bylo zcela nepravděpodobné,
aby byli lidé jediným druhem,
který není podobně ovlivněn.
A myslím si, že tato schopnost soustavně
ovlivňovat naše myšlení o světě
činí parazity úžasnými.
Soustavně nás zvou k pohledu na okraj přírodního světa
a k otázce zda chování, které vidíme,
ať už je jednoduché a zjevné
nebo nepochopitelné a záhadné,
není výsledkem jednotlivců,
kteří se tak chovají z vlastní vůle,
ale protože jsou donuceni
vůlí někoho jiného.
I když tato idea může být znepokojující,
i když zvyky parazitů mohou být hrozné,
myslím si, že díky své schopnosti nás překvapovat
jsou stejně úžasní a charismatičtí
jako jakákoliv panda nebo motýl nebo delfín.
Na konci knihy "O původu druhů"
píše Charles Darwin o velikosti života
a o jeho nekonečných nejkrásnějších
a nejúžasnějších formách,
a rád bych si myslel, že mohl snadno mluvit
o tasemnici, kvůli které jsou žábronožky společenské
nebo o vose, která vede švába na procházku.
Ale možná ze mě mluví jen parazit.
Děkuji.
(Potlesk)