Вид омели може вас знітити,
або, якщо вам хтось подобається,
ви очікуватимете нагоди під її білосніжними ягодами,
але як виникла святкова різдвяна традиція
цілуватись під омелою?
Давній звичай переплітає міфологію і біологію
цієї інтригуючої рослини.
Є більш, ніж 1000 видів омели,
які ростуть по всьому світу.
Насправді, давні європейці були настільки захоплені
незвичайними способами росту рослини,
що вони включили її в свої легенди і міфи.
У Стародавньому Римі
Пліній Старший описав, як жерці-друїди давньої Англії
вважали, що омела була рослиною, скинутою богами з небес.
Це пояснює її незвичне положення серед високих гілок
деяких дерев.
Вони також вважали, що вона мала лікувальну силу
і дар родючості.
Скандинавська ж легенда говорила про містичні якості рослини
в історії про бога Бальдера і його люблячу матір Фріґґ,
богиню любові, шлюбу та родючості.
Фріґґ любила свого сина так сильно, що наказала кожній рослині,
тварині
і неживим предметам дати клятву, що вони ніколи не заподіють йому шкоди.
Проте, в її запалі, вона забула про омелу.
Пустотливий бог Локі підмітив цей недогляд
і пронизав серце Бальдера стрілою,
вигостреною з гілки омели.
Фріґґ плакала такими печальними сльозами,
що вони утворювали перлини ягід, схожі на омелу,
змусивши інших богів зглянутися і погодитись воскресити Бальдера.
Почувши новину, Фріґґ була така щаслива,
що перетворила омелу з символу смерті
на символ миру та любові.
Вона наказала зробити одноденне перемир'я у всіх битвах,
щоб кожен, хто проходив під цими гілками, обнімав іншого,
щоб поширити більше любові в світі.
У 17-му столітті
британські колоністи, які прибули до Нового Світу,
знайшли різні, але дуже схожі на вигляд
види омели.
Вони пов' язали омелу з тими казками про магію, родючість та любов,
поширюючи традицію підвішеної омели з Європи в Америку.
До 18-го століття
люди у Великобританії перетворили це в різдвяну традицію,
але цей звичай зводиться до більшого, ніж просто людська уява.
Все це було навіяно інтригуючою біологією цієї рослини.
Ми бачимо омелу як святкову прикрасу,
але, звисаючи з гілок дерев в дикій природі, вона відома як частково паразитична рослина.
Омела спирається на модифіковані коріння, звані гаусторіями,
які проникають під кору дерева
і відкачують воду з мінеральними речовинами,
які дерева передають вверх по стовбуру.
Щоб запилити сусідні дерева своїм насінням,
омела покладається на пташок та інших істот,
які роблять розсіювання.
Птахи, які їдять липкі білі ягоди омели,
іноді позбуваються липкого насіння, витираючи їх об кору дерева.
А як пощастить, їх послід з неперетравленим насінням трапляє прямо на дерево,
де воно проростає.
Завдяки еластичності і листю, яке залишається соковитим
навіть в той час, як навколишні дерева втрачають листя,
ви може зрозуміти, чому омела вражала наших забобонних предків.
Вони бачили це як ознаки чарівних якостей і родючості.
Навіть сьогодні омела вселяє подив
різноманітністю рослин, які її утримують.
Вона не просто паразит, вона також відома як ключовий вид.
Її куштують різноманітні тварини,
включаючи оленів,
лосів,
білок,
бурундуків,
дикобразів,
вільшанок,
синичок,
голубів
та метеликів роду Деліас.
Деякі види омели утворюють щільні кущі,
які є чудовими місцями для гніздування різних птахів.
І, не дивлячись на їх паразитичні відносини з деревами,
омела може також допомагати іншим рослинам.
Наприклад, паростки ялівця добре ростуть біля омели,
користуючись тим, що сюди прилітають пташки, які куштують ягоди.
Завдяки багатьом перевагам, які вона надає, омела впливає на різноманітність,
а також дозволяє процвітати екосистемі.
Можна навіть сказати, що для цієї культової рослини життя наслідує легенду.
У дикій природі омела має силу поєднувати речі разом,
і в наших власних традиціях ми бачимо, що це також відбувається.