Ob pogledu na omelo se boste ali pognali v tek,
ali pa, če vam je nekdo všeč,
čakali na priložnost pod snežno belimi plodovi.
A kako se je ta slavnostna božična tradicija sploh začela?
Ta stara tradicija prepleta mitologijo in biologijo
te nenavadne rastline.
Obstaja več kot 1000 vrst omele,
ki rastejo po vsem svetu.
Pravzaprav so bili starodavni Evropejci tako očarani
nad nenavadnimi načini rasti te rastline,
da so jo vključili v svoje legende in mite.
V antičnem Rimu
je Plinij starejši opisoval, kako so druidski svečeniki v starodavni Angliji
verjeli, da je omela rastlina, ki so jo z nebes dali bogovi.
To je pojasnilo njeno nenavadno pozicijo med najvišjimi vejami nekaterih dreves.
Prav tako so verjeli, da zdravi in podarja plodnost.
Skandinavske legende pa so pripovedovale o mističnih lastnostih rastline
v zgodbi boga Baldra in njegove ljubeče mame Frigg,
boginje ljubezni, poroke in plodnosti.
Frigg je imela svojega sina tako rada, da je ukazala vsaki rastlini, živali
in neživemu predmetu, naj ga nikoli ne ranijo.
V svoji vnemi pa je spregledala omelo.
A nagajivi bog Loki je to ugotovil
in predrl Balderjevo srce s puščico,
izrezljano iz veje omele.
Frigg je tako jokala,
da so solze oblikovale bele plodove omele,
s tem pa se je zasmilila ostalim bogovom, ki so se strinjali, da oživijo Balderja.
Ko je to izvedela Frigg, je bila tako vesela,
da je spremenila omelo iz simbola smrti
v simbol miru in ljubezni.
Zaukazala je enodnevno premirje za vse boje
in da naj se vsi objamejo pod njenimi vejami, ko se srečajo,
in s tem širijo ljubezen po svetu.
V 17. stoletju so Britanski kolonisti, ki so prispeli v novi svet,
našli drugačno, a po izgledu zelo podobno vrsto omele.
Uporabili so jo v teh pripovedih o magiji, plodnosti in ljubezni,
in s tem razširili tradicijo obešanja omele iz Evrope v Ameriko.
V 18. stoletju so ljudje v Britaniji to spremenili v Božično tradicijo,
a tradicija je več kot samo človeška domišljija.
Vse to so navdihnile zanimive lastnosti te rastline.
Omelo vidimo kot praznično dekoracijo,
a ovita okrog vej v naravi je poznana kot deloma parazitska rastlina.
Omela je odvisna od spremenjenih korenin, imenovanih havstoriji,
ki predrejo drevesno deblo
in sesajo vodo in minerale,
ki jih imajo drevesa v svojih deblih.
Za kolonizacijo bližnjih dreves s semeni,
je omela odvisna od ptičev in drugih živali,
da jih razširjajo.
Ptiči, ki jedo lepljive plodove omele,
se včasih znebijo semen tako, da si jih obrišejo na lubju.
Ali pa z malo sreče, izločijo neprebavljeno seme na drevo,
kjer vzklije in začne rasti.
S svojo odpornostjo in listi, ki ostanejo bujni,
tudi ko ostala drevesa izgubijo liste,
lahko vidite, zakaj je omela očarala naše vraževerne prednike.
To so videli kot znake njenih magičnih lastnosti in plodnosti.
Še dandanes omela vzbuja občudovanje
z raznolikostjo življenja, ki ga podpira.
Več kot samo parazit, znana je tudi kot ključna vrsta.
Jedo jo raznolike živali,
Vključno z jeleni, losi,
vevericami, veveričkami,
ježevci, taščicami,
drozgi, golobicami
in metulji vrste Delias.
Nekatere vrste omele delajo gosta grmovja,
ki so odlično mesto za gnezdenje različnih ptičev.
In kljub svojemu parazitskemu odnosu z drevesi,
lahko omela pomaga drugim rastlinam.
Na primer, brin poganja blizu omele,
da ima koristi od ptičev, ki jedo plodove.
Skozi mnoge prednosti, ki jih omela prinaša, vzpodbuja raznovrstnost
in omogoča razvoj ekosistema.
Lahko celo rečemo, da pri tej ikonični rastlini, življenje imitira legendo.
V divjini ima omela moč, da združuje
in to vidimo tudi pri naših tradicijah.