אני לא יודע למה, אבל זה מפתיע אותי כל הזמן לחשוב
ששניים וחצי מיליארד מאיתנו מסביב לעולם
מחוברים אחד לשני דרך האינטרנט
ושבכל נקודה בזמן
יותר מ-30 אחוז מאוכלוסיית העולם
יכולה לגשת לרשת, כדי ללמוד, ליצור ולשתף.
וכמות הזמן שכל אחד מאיתנו משקיע בלעשות את זה
גם ממשיכה לגדול.
מחקר עדכני מראה
שהדור הצעיר לבדו
מבלה יותר משמונה שעות ביום ברשת.
כהורה לילדה בת תשע,
המספר הזה נראה ממש נמוך.
(צחוק)
אבל בדיוק כמו שהאינטרנט פתח את העולם לכל אחד מאיתנו,
הוא גם פתח כל אחד מאיתנו לעולם.
ובאופן גובר והולך, המחיר שאנחנו מתבקשים לשלם
על כל החיבוריות הזו
הוא הפרטיות שלנו.
כיום, מה שרבים מאיתנו היו רוצים להאמין
זה שהאינטרנט הוא מקום פרטי; הוא לא.
ועם כל קליק על העכבר וכל מגע על המסך,
אנחנו כמו עמי ותמי
משאירים פרורים של מידע אישי
בכל מקום אליו אנחנו גולשים ביער הדיגיטלי.
אנחנו משאירים את ימי ההולדת שלנו, את מקום המגורים שלנו,
תחומי העניין שלנו והעדפותינו,
את מערכות היחסים שלנו ,
ההיסטוריה הפיננסית שלנו, וזה נמשך עוד עוד.
עכשיו אל תבינו אותי לא נכון,
אני לא מציע אפילו לרגע ששיתוף מידע הוא דבר רע.
למעשה, כשאני יודע שהמידע משותף
ואני מתבקש במפורש להסכמתי,
אני רוצה שחלק מהאתרים יכירו את ההרגלים שלי.
זה עוזר להם להציע לי ספרים לקריאה
או סרטים לראות עם המשפחה
או חברים חדשים.
אבל כשאני לא יודע וכשלא שואלים אותי,
אז מתחילות הבעיות.
זו תופעה באינטרנט היום
שנקראת מעקב התנהגותי,
וזה עסק ממש גדול.
למעשה, יש תעשיה שלמה שהוקמה
למעקב אחרינו ביער הדיגיטלי
ויצירת פרופיל של כל אחד מאיתנו.
וכשכל המידע הזה מוחזק,
הם יכולים לעשות כמעט כל מה שהם רוצים איתו.
זה תחום היום שיש בו מעט מאוד תקנות
ואפילו פחות חוקים.
חוץ מההכרזות המעטות האחרונות כאן בארה"ב ובאירופה,
זה תחום של הגנת הצרכן שפרוץ כמעט לחלוטין.
אז תנו לי לחשוף את התעשיה המאיימת הזו קצת יותר.
ההדגמה שאתם רואים נוצרת מאחורי נקראת Collusion (קנוניה)
וזה תוסף נסיוני לדפדפן
שאתם יכולים להתקין על דפדפן פיירפוקס,
שעוזר לכם לראות לאן מידע הרשת שלכם הולך ומי עוקב אחריכם.
הנקודות האדומות שאתם רואים שם
הם אתרים שעוקבים אחרי התנהגות
שלא גלשתי אליהם, אבל עוקבים אחרי.
הנקודות הכחולות הם האתרים שבאמת גלשתי ישירות אליהם.
והנקדות האפורות הן אתרים שגם עוקבים אחרי,
אבל אין לי מושג מי הם.
כולם מקושרים, כמו שאתם רואים,
כדי ליצור תמונה שלי באינטרנט.
וזה הפרופיל שלי.
אז תנו לי לעבור מדוגמה למשהו מאוד ספציפי ואישי.
התקנתי את Collusion בלפטופ שלי לפני שבועיים
ואני נותן לו לעקוב אחרי במשך יום טיפוסי.
עכשיו כמו רובכם,
אני מתחיל את היום למעשה בחיבור לרשת ובדיקת דוא"ל.
אז אני גולש לאתר החדשות, ומביט בכמה כותרות.
ובמקרה הספציפי הזה קרה שאהבתי אחת מהן
על המעלות של לימודי מוזיקה בבתי ספר
ושיתפתי אותה ברשת חברתית.
בתי אז הצטרפה אלינו לשולחן ארוחת הבוקר,
ושאלתי אותה, "יש איזשהו דגש על אוריינות מוסיקלית בבית הספר שלך?"
אז היא, כמובן, בטבעיות של בת תשע,
הסתכלה עלי ושאלה בפליאה, , "מה זו אוריינות?"
אז שלחתי אותה לרשת, כמובן, לחפש את זה.
עכשיו תנו לי לעצור כאן.
לא הספקנו לאכול שני ביסים מארוחת הבוקר,
וכבר יש כמעט 25 אתרים שעוקבים אחרי.
וגלשתי בסך הכל לארבעה.
אז תנו לי לרוץ קדימה להמשך היום שלי.
אני הולך לעבודה, בודק דוא"ל,
ניגש לעוד כמה אתרים חברתיים, כותב בבלוג,
בודק עוד עדכוני חדשות, משתף כמה מהדיווחים החדשותיים,
מסתכל על כמה סרטונים,
יום די טיפוסי -- במקרה הזה, למעשה די פדנטי --
ובסןף היום, כשהיום נרגע,
הביטו בפרופיל שלי.
הנקודות האדומות התפוצצו.
הנקודות האפורות גדלו אקספוננציאלית.
בסך הכל יותר מ-150 אתרים
שעוקבים עכשיו אחרי המידע הפרטי שלי,
רובם בלי רשותי.
אני מביט בתמונה הזו וזה משגע אותי.
זה כלום. עוקבים אחרי ברשת.
ולמה זה קורה?
בפשטות -- זה עסק גדול.
הרווחים של קומץ החברות הגדולות בתחום
הוא יותר מ-39 מיליארד כיום.
וכמבוגרים, אנחנו בהחלט לא לבד.
באותו הזמן שהתקנתי את Collusion אצלי,
התקנתי אותו גם אצל בתי.
ובבוקר יום שבת אחד, קצת יותר משעתיים באינטרנט,
הנה פרופיל הקולוז'ן שלה.
זו ילדה בת תשע
גולשת בעיקר לאתרי ילדים.
אני עובר מזה, ממשתגע לזועם.
זה לא אני יותר כחלוץ טכנולוגי או מקדם פרטיות;
זה אני כהורה.
דמיינו בעולם האמיתי
אם מישהו היה עוקב אחרי ילדינו עם מצלמה ופנקס
ומתעד כל רגע שלהם.
אני יכול להגיד לכם, אין אדם אחד באולם הזה שהיה יושב בשקט.
היינו עושים משהו. אולי לא פעולה טובה, אבל היינו פועלים.
(צחוק)
אנחנו לא יכולים לשבת חסרי מעש גם פה.
זה קורה היום.
פרטיות היא לא אופציה,
והיא לא צריכה להיות המחיר שאנחנו מקבלים
רק כדי להיות באינטרנט.
הקולות שלנו משנים והפעולות שלנו משנות אפילו יותר.
היום השקנו את Collusion.
אתם יכולים להוריד אותה, להתקין אותה בפיירפוקס,
לראות מי עוקב אחריכם ברשת
ועוקב אחריכם ביער הדיגיטלי.
ובהמשך, כל הקולות שלנו צריכים להישמע.
מפני שמה שאנחנו לא יודעים יכול למעשה להזיק לנו.
מפני שהזכרון של האינטרנט הוא לתמיד.
צופים בנו.
עכשיו הזמן שלנו לצפות בצופים.
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)