Bezvadný. Dobrý den přátelé.
Já vás ještě jednou zdravím.
Moje jméno je, jak říkal pan kolega, moderátor Petr,
Ondřej Havlík neboli En.dru
a živím se tím, že dělám hudbu na pusu.
Co si pod tím představit.
No, asi bych začal tím, že hudba je pro mě nejlepší věc k obživě.
A to z několika důvodů.
Za prvé je to nejjednodušší způsob seberealizace, v mém případě,
a za druhé nejjednodušší způsob přenosu informace,
ale nikoliv ve smyslu verbální informace,
ale ve smyslu, řekněme, přenosu nálady nebo přenosu radosti.
To je asi to nejlepší slovo.
Na světě máme nejrůznější množství hudebních nástrojů.
Každý ten hudební nástroj má nějakou náladu,
využívá se na jinou hudbu, má jiné posluchače,
ale já jsem si vlastně vybral hudební nástroj lidské tělo,
nebo hlas, nebo pusu, nebo rty, nebo jazyk, nebo zuby,
nebo horní a dolní patro a pár dalších malých orgánků,
kterými vlastně vytvářím tu svoji hudbu.
Vybral jsem si to opět z několika důvodů.
Za prvé si myslím, že lidský hlas má neuvěřitelné možnosti.
Průměrný lidský hlas, jen tak pro informaci, umí vytvořit
třeba 40 až 60 tónů, v mém případě je to třeba 57 tónů,
tím pádem já vlastně můžu,
no pozor, jako v případě Bobbyho McFerrina to bude třeba 65 tónů, jo,
a v případě některých zpěváků šílených to může být i víc jak 70 tónů,
takže opravdu ty možnosti jsou velké a ty hranice se neustále můžou posouvat,
každopádně každý tenhleten tón může mít vlastně jinou barvu,
může mít jinou hlasitost, a tak dále a tak dále,
a když k tomu ještě připočtete, že ten reprák neboli pusa,
dokáže vytvářet neuvěřitelné množství různých zvuků,
tak vlastně získáte nekonečnou kombinaci různých hluků, zvuků, tónů
a podobných věcí, které když inteligentně poskládáte smysluplně správně
na časové ose dohromady, tak to může vydat libozvučný zvuk.
Nebo libozvučnou píseň.
Tedy nikoliv kakofonickou.
Což může v lidech samozřejmě vyvolat pozitivní emoci
nebo dokonce i radost nebo dokonce i smutek,
ať už si zvolíte cokoliv
a proto si myslím, že v tom je vlastně ta spontánní krása tadyté věci.
Další věc a další důvod, proč jsem si vybral pusu,
je velmi jednoduchý, a to je ten, že vlastně zavřete hubu a máte sbaleno.
(smích)
Což s sebou samozřejmě nese malou nevýhodu,
která tkví v tom, že pakliže přijdete na stage a tu hubu neotevřete,
tak ji za vás žádný bedňák neotevře a tu aparaturu zkrátka nikdo nevybalí.
Ale na druhou stranu, toto se mi ještě v životě nestalo.
Takže můžete být klidní a chtěli-li byste se tím třeba také jednou živit,
tak já vám dávám své pro.
Pojďme ale k té praktické části, protože jak říkal kolega, dělám beatbox,
který můžeme v mém případě možná spíš nazvat mouth drummingem
neboli hubohraní, zkrátka vytváření bicích na pusu.
Když si tady představíte vedle mě bicí nástroje,
tak mají několik, několik vlastně bubnů v sobě.
Jeden z těch z těch bubnů se jmenuje basový kopák,
jo, ten zní takto:
(beatbox)
(smích)
První zvuk — já vám to tady, jak chcete —
(nesmělý potlesk)
Můžeme tleskat samozřejmě, dělá to jako egu toho umělce rozhodně dobře,
(smích)
na druhou stranu máme prostě už jenom 16:08, jo,
tak se domluvme, že si dáme briskní, vlastně krátký potlesk, 10 z 10,
který o to bude kratší.
Tak další zvuk z těchto bicích nástrojů je
snare neboli rytmický buben, ten zní takhle:
(beatbox)
Na okraji... (nesmělý potlesk) (smích)
Ono těch zvuků bude hodně, ale teď jste to pojali výtečně,
skutečně spoříte čas, to je krásné.
Na okraji toho bubnu je taková hranka,
které se říká vlastně ream shot v angličtině,
v češtině se tomu říká hranka.
(smích)
Na ni se dělá metličkou tento zvuk:
(beatbox)
jak vidíte, můžeme to tlumit, můžeme měnit jeho frekvenci.
Potom máme metličku, pardon metličku, máme hajtku,
která představuje takový činýlek,
dva činýlky proti sobě a paličkou, (zvuk)
na něj hrajeme tento zvuk. (beatbox)
Hajtku můžeme takhle otevřít:
(beatbox)
Pak máme — (smích) — děkuju,
pak máme přechodové bubny neboli tom tomy,
to jsou takové bubínky vepředu:
(beatbox)
A potom máme (potlesk) děkuju, děkuju,
a potom máme na snare položeny 2 metličky
a s nimi děláme, s nimi vlastně mazlíme bubínek
a hrajeme nebo používáme to
především v jazzové hudbě, jazzové metličky:
(beatbox)
a činel. (potlesk)
To je ve stručnosti takový arzenál bicích nástrojů,
pak samozřejmě existuje neuvěřitelné nepřeberné množství
nejrůznějších efektů, nejrůznějších hudebních nástrojů,
například trumpeta: (tóny trumpety)
nebo kytara: (zvuk elektrické kytary)
nebo bonga:
(beatbox)
nebo indický tumbler:
(beatbox)
(potlesk)
a tak dále a tak dále.
Nicméně kouzlo beatboxu je především v tom,
že vytvoříte, u toho klasického beatboxu, v klasickém slova smyslu beatboxu,
je vlastně ta iluze vytvořit na jednu pusu co nejvíc.
V ideálním případě propojit rytmiku i s harmonií.
Pak to může znít třeba takto:
(beatbox)
Lekce 2. (potlesk)
Super. Děkuju samozřejmě.
Lekce 2 spočívá v tom, odkud vychází ten zvuk,
na to se mě často lidé ptají, tak jim ukazuju toto:
(beatbox)
A hele, odtud —
(smích)
— odtud nám jdou basy, jo,
odtud nám jdou basy, ukážeme si to na elektronické hudbě,
tam je to dobře slyšet:
(beatbox)
(smích)
(potlesk)
jet turbo, bop be bop
(beatbox) (smích)
jdeme dál:
(beatbox)
Vy se smějete, ale z oční bulvy vychází určité frekvence.
(smích)
Jsou to výškové frekvence,
dobře poslouchejte a dívejte se na moji levou bulvu,
z vašeho pohledu pravou:
(smích)
(beatbox)
Tak, pro vás, kteří třeba —
(potlesk)
— jste v zadních řadách,
připomenu, já jsem levou bulvu zavíral, v průběhu (smích)
a ve chvíli, kdy jsem ji zavřel, bylo slyšet skutečně méně zvuku,
než v případě, že byla otevřená, jo,
dáme si to ještě jednou pro vás vzadu:
(beatbox)
Tak, kdo tomu věří, ať se přihlásí.
(smích)
Dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, sedm lidí. Sedm lidí je naivních, no.
(smích)
Vlastně, vy budete mít hezčí život, o trošku.
(potlesk)
Super, tak, jedeme dál.
Samozřejmě z oční bulvy
prakticky žádný zvuk nevychází. Je mi to líto. (smích)
Jdeme dál. Máme tady v beatboxovém žargonu rypáček neboli nos,
který vlastně neustále přijímá vzduch.
Nos funguje jako takový nasávadlo a vyfukovadlo,
které vlastně si musí mezi beaty
najít ten prostor, aby se nadechlo, jo.
Předvedu:
(beatbox)
Jo, není to jednoduchý pro ten nos, skutečně musí makat.
V podstatě, já nad tím samozřejmě nepřemýšlím,
on funguje biologicky sám o sobě, jako nezávislá jednotka,
která nezatěžuje žádným způsobem můj procesor,
i když třeba ráno, když nahazuju hard disk,
mám s tím lehký problém.
Nicméně, když zrychlíte ten beat, on dýchá ještě rychleji:
(beatbox)
Ale nejvíce zvuku samozřejmě vychází z úst:
(beatbox)
(potlesk)
Pak existují nejrůznější techniky v beatboxu,
může to být například propojení zpěvu a beatu.
Já vám to můžu ukázat na nějaké známé písni,
kterou možná někteří budete znát, někteří možná ne,
je to Bobby McFerrin, známe jeho hity jako takové to:
(tóny Don't Worry, Be Happy)
Znáte to? (smích)
Známe tuto píseň, že.
Tento umělec se zabývá tím,
že velmi zajímavým způsobem používá hlas,
a to tak, že přeskakuje basový a výškový,
řekněme falzetový rejstřík. To je tedy:
(bas) tento rejstřík a (falzet) tento rejstřík
(smích)
v podstatě on skáče mezi tímto (bas) a tímto.
Tak, předvedeme si to v praxi.
Proč vám to ukazuji, je ten důvod,
že vlastně se dá i propojit rytmika se zpěvem.
Pak to zní třeba takto:
(beatbox)
(falzet) abych vás nepoprskal. (smích)
(beatbox)
(potlesk)
Děkuji. To je tedy… Teď tam bliklo 5 minut.
To je tedy, řekněme, k technikám beatboxu, které které se dají v rychlosti ukázat,
abyste si dovedli představit, jaké možnosti má třeba lidský hlas,
samozřejmě je to skutečně jenom zlomkové procento z toho,
co se dá vlastně všechno vytvářet.
Jdeme dál.
Já mám pro vás teď takové překvapení, které spočívá v tom smyčkování.
Ano, jak říkal kolega Petr, je to smyčkování.
Nepředstavujme si tam žádné provazy, žádné oběšování,
dokonce bývá i v Brně takový malý milník,
protože v angličtině je to looping,
tak někteří moderátoři říkají, že to je luping, jo.
V Brně vznikne určitý problém slangového výrazu,
který znamená trošku něco jiného — luping než looping
[v hantecu luping = šoustání] Takže ani takto si to nevykládejte.
Zkrátka je to mašina, která nahrává zvuky.
Tady zmáčknu čudlík ono začne se to nahrávat,
zmáčknu ho podruhé, tak se to zasmyčkuje, teď
ono začne se to nahrávat, (vrstvená řeč)
zmáčknu ho podruhé, tak se to zasmyčkuje, teď
ono začne se to nahrávat,
zmáčknu ho podruhé, tak se to zasmyčkuje, teď
Teď to bude hrát dokola, dokud to nevypnete,
vy samozřejmě můžete zmáčknout ten čudlík ještě jednou
a ono se to začne vrstvit a každý celek se nahraje něco nového.
Velmi brzo se to zavrství a začne to být nepříjemný bordel.
V tu chvíli vy si budete přát, abych to vypnul,
protože abyste mně rozuměli, já to musím přeřvávat, což je matoucí, jo.
Takže já to teď vypnu — (konec vrstvené řeči)
(smích) (potlesk)
A vzhledem k tomu, že zbytek už znáte,
tak můžeme začít tvořit hudbu:
(beatbox) (looping)
(potlesk)
Díky moc a mějte se krásně a ať se máte skvěle a hudebně. Ahoj!
(potlesk)