Prije no što sam postao dermatolog,
započeo sam se baviti općom medicinom,
poput većine dermatologa u Britaniji.
Na kraju tog razdoblja, otišao sam u Australiju.
Prije 20-ak godina.
U Australiji naučite
da su Australci vrlo kompetitivni.
I nisu velikodušni u pobjedi.
Puno se puta to događalo...
"Vi, dotepenci britanski, ne znate igrati kriket, ragbi..."
To sam mogao prihvatiti.
Ali... prijeđimo na posao...
Svakog tjedna okupljamo se u tzv. znanstvenom klubu,
gdje mi, liječnici, međusobno razgovaramo
i proučavamo znanstvene radove
iz medicinskog područja.
Drugog tjedna... Tema je bila smrtnost od kardiovaskularnih bolesti.
Suhoparno područje! Koliko ljudi umire od srčanih bolesti,
kolike su stope smrtnosti...?
I u tome su bili natjecateljski raspoloženi...
"Vi, dotepenci britanski, vaše stope srčanih bolesti su šokantne!
I, naravno, bili su u pravu.
Australci imaju oko trećinu manje srčanih bolesti od nas.
Manje smrtnih slučajeva od srčanog udara, zatajenja srca, manje moždanih udara...
Općenito su zdravija družina.
I, naravno, rekli su da je to zbog
njihovih visokih moralnih gledišta, njihovog vježbanja,
jer oni su Australci, a mi smo pripiti britanski dotepenci,...
Ali, nije Australija jedina zemlja u kojoj su ljudi boljeg zdravlja od Britanaca.
U Velikoj Britaniji, koristimo se tzv. gradijentom zdravlja -
to je ono što se naziva standardiziranom stopom smrtnosti -
u osnovi, vjerojatnost da ćete umrijeti.
Ovo su podaci iz istraživanja od prije 20-ak godina,
ali vrijede i danas.
Uspoređujući stope umiranja na 50 stupnjeva sjeverne zemljopisne širine -
to je jug... London, i obližnja mjesta -
s onima na 55 stupnjeva...
Loša vijest je da je to ovdje - Glasgow.
Ja sam iz Edinburgha. Još gora vijest - to je čak i Edinburgh.
(Smijeh)
Kako objasniti ovu strašnu razliku
između nas ovdje gore, na jugu Škotske,
i ljudi na jugu Engleske?
O pušenju sve znamo,
o prženim čokoladicama, čipsu, prehrani u Glasgowu....
O svim tim stvarima.
Ali, ovaj prikaz uzima u obzir
sve te poznate rizične čimbenike:
i pušenje, i društvenu klasu, prehranu,
i sve ostale poznate rizične čimbenike.
No, nedostaje nam i dalje razlog
povećane smrtnosti što dalje idemo prema sjeveru.
Naravno, ne zaboravimo na Sunčevu svjetlost...
O vitaminu D je u tisku bilo puno govora,
i zainteresirano je mnogo ljudi.
Nama je vitamin D potreban! Danas ga djeca moraju imati u određenoj količini.
Moja je baka odrasla u Glasgowu,
1920-ih i 30-ih kada je rahitis bio istinski problem,
i kad je u liječenje uvedeno bakalarevo jetreno ulje.
To je doista zaustavilo rahitis, dotad uobičajen u ovom gradu.
I mene je moja baka u djetinjstvu hranila bakalarevim jetrenim uljem.
Jako se dobro sjećam... nitko ne zaboravlja bakalarevo jetreno ulje!
Jedna asocijacija: što je viša razina vitamina D u krvi,
rjeđe su srčane bolesti, rjeđi je rak.
Čini se da dosta podataka ukazuje da je vitamin D vrlo dobar za sve nas.
I jest, za sprečavanje rahitisa i sličnih bolesti...
No, prepisujete li ljudima dodatke vitaminu D,
ne smanjujete tu visoku stopu srčanih bolesti.
I dokazi da oni sprečavaju nastanak raka još uvijek nisu uvjerljivi.
Zato bih naglasio da vitamin D nije jedino o čemu vrijedi govoriti.
On nije jedino što sprečava pojavu srčanih bolesti.
Smatram da je visoka razina vitamina D pokazatelj izlaganja suncu,
a izlaganje suncu, u postupcima koje ću prikazati,
blagotvorno je za srčane bolesti.
Kako god, vrativši se iz Australije,
i unatoč očitim rizicima za moje zdravlje, preselio sam se u Aberdeen.
(Smijeh)
U Aberdeenu sam započeo s dermatološkom izobrazbom.
Međutim, zainteresirao sam se i za istraživanje,
i to osobito dušikovog oksida.
Ova trojica ovdje,
Furchgott, Ignarro i Murad,
osvojila su Nobelovu nagradu za medicinu 1998.
Oni su bili prvi koji su opisali
ovaj novi kemijski prijenosnik - dušikov oksid.
Dušikov oksid proširuje krvne žile
snižavajući tako krvni tlak.
Proširuje i srčane arterije, onemogućavajući tako anginu.
S time u vezi,
značajno je da smo nekoć, sjetimo li se kemijskih glasnika u tijelu,
razmišljali o kompleksnim stvarima poput estrogena i inzulina,
ili o živčanom prijenosu.
Vrlo složeni procesi, s vrlo složenim kemikalijama,
što se uklapaju u vrlo složene receptore.
A ovdje je ta nevjerojatno jednostavna molekula,
spoj dušika i kisika,
no iznimno važna za snižavanje krvnog tlaka,
za prijenos živčanih impulsa, za mnogo toga...
Naročito za zdravlje krvožilnog sustava!
Započeo sam s istraživanjima, i otkrili smo - vrlo uzbudljivo! -
da koža proizvodi dušikov oksid.
Dakle, ne pojavljuje se on samo u krvožilnom sustavu...
Pojavljuje se u koži.
Pošto smo to otkrili i objavili otkriće,
pomislio sam: Dobro, a na što on utječe?
Kako postići nizak krvni tlak u koži?
Ne radi se o srcu. Što učiniti?
Otišao sam u SAD, kao i mnogi ljudi koji se kane baviti istraživanjima,
i proveo sam nekoliko godina u Pittsburghu. Ovo je Pittsburgh.
Zanimali su me ovi doista složeni sustavi.
Pomislili smo da dušikov oksid možda utječe na umiranje stanica,
i na preživljavanje stanica, i na njihovu otpornost na razne tvari.
Započeo sam raditi na staničnoj kulturi, na uzgoju stanica...
Potom sam koristio mišje "knockout" modele -
miševe koji nisu mogli stvoriti gen...
Otkrili smo mehanizam prema kojemu dušikov oksid pomaže stanicama preživjeti.
Onda sam se vratio u Edinburgh...
A u Edinburghu, kao "laboratorijskog miša" koristimo - studenta medicine.
To je vrsta bliska ljudskoj,
s nekoliko prednosti u odnosu na miševe:
besplatni su, nije ih potrebno brijati, sami se hrane,
i nitko ne upada u vaš ured uz riječi:
"Zaštitimo laboratorijskog studenta medicine!"
Dakle, oni su stvarno idealni predlošci.
Međutim, otkrili smo da
na čovjeku ne možemo ponoviti nalaze koje smo dobili na miševima.
Čini se da nismo mogli isključiti proizvodnju
dušikovog oksida u koži ljudi.
Stavljali smo kreme koje onemogućavaju enzim koji ga stvara,
ubrizgavali smo koješta. Nismo mogli isključiti dušikov oksid.
Nakon dvije ili tri godine rada, ispostavilo se
da u koži imamo ogromne zalihe -
ne dušikovog oksida, jer on je plin,
i pušten... puf!... nema ga za par sekundi,
ali može se pretvoriti u oblike dušikovog oksida:
nitrate (NO3), nitrite (NO2), nitrozotiole.
Oni su stabilniji.
U našoj koži postoje uistinu velike zalihe dušikovog oksida.
Kad su već zalihe tolike, pitali smo se
može li ih Sunčeva svjetlost aktivirati
i otpustiti ih iz kože
u kojoj su one i 10-ak puta veće od onih u krvotoku.
Može li Sunce te zalihe potaknuti ka krvotoku,
i tako blagotvorno djelovati na krvožilni sustav?
Kako sam ja eksperimentalni dermatolog,
pomislili smo da ćemo
morati naše "pokusne kuniće" izlagati suncu.
Uzeli smo stoga hrpu dobrovoljaca
i izlagali ih ultraljubičastom svjetlu.
To su, znači, svojevrsne solarne svjetiljke.
Pritom smo vodili računa o tome
da ultraljubičaste B-zrake potiču stvaranje vitamina D,
a ovaj smo svoj rad željeli odvojiti od teme vitamina D.
Zato smo upotrebljavali ultraljubičaste A-zrake koje ne stvaraju vitamin D.
Kad smo ljude izložili zrakama svjetiljke
onoliko koliko je istovjetno 30-minutnom ljetnom sunčanju u Edinburghu,
izazvali smo porast
dušikovog oksida u krvi.
Onda smo uključili i pacijente i njih izlagali ultraljubičastim zrakama;
količine dušikovog oksida su i kod njih rasle,
a krvni tlak je padao.
Na individualnoj razini ne suviše,
ali na razini populacije dovoljno
da utječe na učestalost srčanih bolesti u cijeloj populaciji.
Kad smo ih obasjavali ultraljubičastim zrakama,
ili kad smo ih zagrijavali do temperature svjetiljki,
ali smo onemogućili kontakt zraka i kože, to se nije dogodilo.
Dakle, čini se da samo sraz ultraljubičastih zraka i kože dovodi do takvog učinka.
Naravno, još prikupljamo podatke.
Nekoliko je dobrih vijesti...
Čini se da je to izraženije kod starijih ljudi.
Nisam siguran točno koliko.
Jedna od ispitanika bila je i moja punica,
i, očito, ja ne znam koliko joj je godina.
Ali, sigurno kod osoba starijih od moje supruge
učinak se čini izrazitijim.
Moram napomenuti da
nije bilo promjene u razini vitamina D.
Ovo nema veze s vitaminom D.
Dakle, vitamin D je dobar za vas - zaustavlja rahitis,
sprečava razgradnju kalcija, važnog elementa.
No, ovdje se radi o procesu različitom od onoga kod vitamina D.
Jedan od problema s krvnim tlakom je
što tijelo čini sve što može
da bi ga održalo.
Ostanemo li bez noge i gubimo krv,
tijelo će pooštriti kontrolu, ubrzati rad srca,
učiniti sve što može kako bi održalo naš krvni tlak.
To je apsolutno temeljno fiziološko načelo.
Potom smo proučavali
širenje krvnih žila.
Mjerili smo... ovo je ponovno...
vidite ćelavoga i bez repa, studenta medicine.
Protok krvi u ruci moguće je izmjeriti
po tome koliko ruka nabrekne uslijed dotoka krvi.
Pokazali smo da lažno ozračivanje -
to je ova debela crta ovdje -
ovo je ultraljubičasto ozračivanje ruke, kojime ju se zagrijava,
ali zrake ne dopiru do kože, jer je pokrivena.
Nema promjena u protoku krvi, niti u širenju krvnih žila.
Međutim, pri aktivnom ozračivanju
ultraljubičastim zrakama i sat vremena nakon njega,
vidljivo je proširivanje krvnih žila.
Na ovaj se način može sniziti krvni tlak,
čime se proširuju i srčane arterije,
što srcu olakšava potiskivanje krvi u tijelo.
Ovo je daljnja potvrda da ultraljubičaste zrake, tj. Sunčeva svjetlost,
imaju blagotvoran učinak na protok krvi i na krvožilni sustav.
Odlučili smo uobličiti u model
različite količine UV-zračenja, na različitim dijelovima Zemlje, u različita doba godine.
Tako je moguće izračunati zalihe dušikovog oksida -
nitrate, nitrite, nitrozotiole u koži -
koji cijepanjem oslobađaju dušikov oksid.
Različite svjetlosne valne duljine imaju pritom različite uloge.
Stoga možemo promatrati koje svjetlosne valne duljine što čine.
Dakle, ako živimo na ekvatoru, Sunce je točno iznad naših glava;
probija se kroz vrlo tanak sloj atmosfere.
I zimi i ljeti, to je ista količina svjetla.
Živimo li ovdje,
ljeti sunce pada prilično izravno,
ali zimi se probija kroz ogromne slojeve atmosfere,
i mnogo se ultraljubičastih zraka gubi,
a raspon valnih duljina koje dolaze do Zemlje
se od ljeta do zime razlikuje.
Dakle, možemo pomnožiti te podatke
s oslobođenim dušikovim oksidom
i izračunati koliko će dušikovog oksida
biti iz kože otpušteno u krvotok.
Nalazimo li se na ekvatoru -
to su ove dvije crte ovdje, crvena i ljubičasta -
količina oslobođenog dušikovog oksida odgovara površini ispod krivulje,
površini u ovom području ovdje.
Dakle, nađemo li se na ekvatoru, u prosincu ili u lipnju,
koža će otpuštati gomile dušikovog oksida.
Ventura se nalazi u južnoj Kaliforniji.
Ljeti bi nam jednako bilo i na ekvatoru.
Sjajno je ondje! Oslobađaju se ogromne količine dušikovog oksida.
Ventura usred zime? Još je uvijek zamjetna pristojna količina.
Edinburgh ljeti? Površina ispod krivulje je zadovoljavajuća.
Ali, Edinburgh zimi? Količina oslobođenog dušikovog oksida
gotovo je nikakva, neznatna.
Dakle, što mi mislimo?
Još uvijek na ovome radimo,
još uvijek razvijamo model, proširujemo ga.
Smatramo ovo vrlo važnim!
Ovo vjerojatno uvelike objašnjava zdravstvene razlike između britanskog sjevera i juga.
Ovo je i za nas važno!
Mislimo da koža...
Dobro, znamo da koža sadrži vrlo velike zalihe
dušikovog oksida u svim tim različitim drugim oblicima.
Pretpostavljamo da je za mnoge zaslužna prehrana -
zeleno lisnato povrće, cikla ili zelena salata
bogati su dušikovim oksidima za koje vjerujemo da odlaze u kožu.
Potom se pohranjuju u koži,
i mislimo da ih Sunčeva svjetlost oslobađa
što, općenito, ima korisne učinke.
Puno je još posla pred nama, ali dermatolozi...
Želim reći, ja sam dermatolog.
Moj svakodnevni posao je govoriti ljudima: "Imate rak kože;
uzrokovan je suncem; ne izlazite na sunce..."
A mislim da je, zapravo, daleko važnija poruka
da se u sunčevoj svjetlosti kriju i blagodati, kao i opasnosti.
Da, Sunčeva svjetlost je glavni promjenljiv rizični uzročnik raka kože,
ali smrtnost oboljelih od srčanih bolesti stoput je veća
od smrtnosti uslijed raka kože.
Mislim da moramo biti oprezniji,
i da trebamo naći pravu mjeru opasnosti i blagodati.
Koliko se smijemo izlagati suncu,
i kako ga možemo najbolje iskoristiti za svoje zdravlje?
Hvala vam najljepša, doista!
(Pljesak)