Pojam ljudskih prava znači da svatko od nas,
bez obzira na to tko smo i gdje smo rođeni,
ima pravo na ista osnovna prava i slobode.
Ljudska prava nisu privilegije
i ne mogu biti dana ili oduzeta.
Ona su neotuđiva i univerzalna.
To možda zvuči poprilično jednostavno,
ali postaje nevjerojatno komplicirano
čim netko pokuša ideju provesti u praksi.
Što su točno osnovna ljudska prava?
Tko ih odabire?
Tko ih provodi i kako?
Koncept ljudskih prava ima dugu povijest.
Tijekom stoljeća u raznim društvima, religijama i kulturama
pokušavali smo definirati pravednost, pravdu i prava.
Ali jedna od najmodernijih potvrda osnovnih ljudskih prava
nastala je nakon Drugog svjetskog rata osnivanjem Ujedinjenih Naroda
Ugovor kojim je UN osnovan navodi kao jednu od njegovih zadaća
učvrstiti vjeru u osnovna ljudska prava.
A u istom duhu
1948. Generalna skupština UN-a usvojila je Univerzalnu deklaraciju o ljudskim pravima.
Taj dokument, koji su napisali članovi internacionalnog odbora na čelu s
E Roosevelt, postavlja temelje Međunarodnog zakona o ljudskim pravima
Deklaracija se temelji na načelu
da su sva ljudska bića rođena slobodna i jednaka u dostojanstvu i pravima.
Navodi 30 članaka zakona u kojima su, između ostalog,
i pravo na nediskriminaciju, život i slobodu
Odnosi se na negativne slobode kao što su sloboda od mučenja ili ropstva,
ali i pozitivne slobode,
kao što su sloboda kretanja i nastanjivanja.
Obuhvaća osnovna civilna i politička prava kao što su
sloboda izražavanja, vjeroispovijesti i pravo na mirna okupljanja,
kao i socijalna, ekonomska i kulturna prava,
kao što su pravo na obrazovanje
pravo na slobodan izbor zanimanja,
da bude pošteno plaćen i da se prema njemu pošteno odnosi.
Deklaracija ne određuje čija su prava važnija,
inzistirajući na univerzalnosti,
nedjeljivosti,
i međuzavisnosti.
Tijekom prošlih desetljeća Međunarodni zakon o ljudskim pravima se razvijao,
produbljivajući i šireći naše razumjevanje toga što su ljudska prava.
i kako ih bolje zaštititi.
Ali ako su ti principi tako dobro razvijeni,
zašto se onda ljudska prava krše i ignoriraju ponovno i ponovno
u cijelom svijetu?
Problem je u tome što nije lako
univerzalno primjeniti ta prava i kazniti prijestupnike,
UDLJP, iako predstavlja autoritet i poštovana je,
je deklaracija a ne čvrsto pravo.
Stoga kad ih pojedine zemlje prekrše,
mehanizmi koji bi se trebali nositi s tim prekršajima su slabi
Na primjer, glavna tijela UN-a zadužena za zaštitu ljudskih prava
većinom nadgledaju i istražuju prekršaje
ali ne mogu prisiliti države da promjene svoju politiku ili daju žrtvi odštetu.
Zato neki kritičari tvrde da je naivno smatrati ljudska prava danima
u svijetu u kojem nacionalni interesi imaju toliku moć.
Kritičari također preispituju univerzalnost ljudskih prava
i naglašavaju da je njihov razvoj
predvodio mali broj većinom zapadnih zemalja
na štetu uključivosti.
Rezultat?
Opća pristranost u korist civilnih političkih sloboda
u odnosu na socio-politička prava
i individualnih prava u odnosu na kolektivna ili grupna.
Drugi brane Univerzalni zakon o ljudskim pravima
i ističu njihovu važnu ulogu u postavljanju mađunarodnih standarda
i pomaganju aktivistima u njihovim kampanjama.
Također ističu
da nisu sva sredstva međunarodnih organizacija beznačajna.
Na primjer, Europska konvencija o ljudskim pravima osnovala je sud
pred kojim 47 zemalja članica i njihovi građani mogu iznijeti slučajeve.
Sud izriče odvezujuće odluke kojih se svaka zemlja članica mora pridržavati.
Ljudska prava stalno evoluiraju
kao i naši stavovi i definicije o tome što bi ljudska prava trebala biti.
Na primjer, koliko je važno pravo na demokraciju
ili na razvoj?
Kako se naši životi sve više digitaliziraju
bi li jedno od prava trebalo biti pavo na pristup Internetu?
Pravo na digitalnu privatnost?
Što ti misliš?