אתם יודעים, החלק החביב עלי בלהיות אבא
הוא הסרטים שיוצא לי לראות
אני אוהב לחלוק את הסרטים האהובים עלי עם ילדיי
וכאשר בתי היתה בת 4, יצא לנו לראות יחד את "הקוסם מארץ עוץ."
הסרט שלט לחלוטין בדמיונה במשך חודשים.
הדמות האהובה שלה היתה גלינדה, כמובן.
נתנה תירוץ נהדר ללבוש שמלה נוצצת ולשאת שרביט.
אתם יודעים, אתם צופים בסרט מספיק פעמים
ואז מתחילים להבין כמה יוצא דופן הוא.
עכשיו, אנחנו חיים היום, ומגדלים את הילדים שלנו
במעין פנטזיה תעשייתית מרהיבה לילדים.
אבל "הקוסם מארץ עוץ" עמד לבד, הוא לא התחיל את המגמה הזו.
זה היה ארבעים שנה מאוחר יותר כשהמגמה באמת תפסה
עם, מעניין, סרט אחר שהציג בחור מתכת, ובחור מפרווה
שמצילים נערה כשהם מחופשים לשומרים של האויב.
(צחוק)
אתם יודעים על מה אני מדבר? (צחוק)
עכשיו, יש הבדל גדול בין שני הסרטים האלה,
כמות גדולה באמת של הבדלים בין "הקוסם מארץ עוץ"
וכל הסרטים שאנחנו צופים בהם היום.
אחד הוא שיש מעט מאד אלימות ב- "הקוסם מארץ עוץ".
הקופים הם אגרסיביים במידה מסוימת כמו עצי התפוח.
אבל אני חושב שאם "הקוסם מארץ עוץ" היה נוצר היום, הקוסם היה אומר,
"דורותי, את המושיעה של אוז כי זו הנבואה שנחזתה מראש.
השתמשי בנעלי הקסם שלך כדי להביס
את הצבאות יצירי המחשב, של המכשפה המרשעת."
זה לא מה שקרה.
דבר אחר שהוא באמת ייחודי בשבילי אודות "הקוסם מארץ עוץ" הוא
שכל הדמויות ההרואיות והחכמות ביותר ואפילו המרושעות ביותר הן נשים.
עכשיו, התחלתי לשים לב לזה
כאשר למעשה הראיתי את "מלחמת הכוכבים" לבת שלי,
שנים מאוחר יותר, והמצב היה שונה.
בשלב זה, היה לי גם בן.
הוא היה אז רק בן 3.
הוא לא הוזמן להקרנה. הוא צעיר מדי בשביל זה.
אבל הוא היה הילד השני, ורמת הפיקוח צנחה.
(צחוק)
כך, הוא שוטט פנימה וזה מוטבע עליו כמו שאמא ברווזה עושה לברווזון שלה.
האם הוא קולט את העובדה שישנם רק בנים ביקום,
מלבד דודה ברו וכמובן, הנסיכה, שממש מגניבה!
אבל שאיכשהו ממתינה לאורך רוב הסרט
כדי שהיא תוכל להעניק לגיבור מדליה
וקריצה כדי להודות לו על הצלת היקום,
שהוא עושה בכוח הקסם שאתו הוא נולד.
השוו זאת ל-1939 עם "הקוסם מארץ עוץ".
כיצד דורותי זוכה בסרט שלה?
על-ידי כך שהיא מתחברת עם כולם, ומשמשת מנהיגה.
זהו סוג העולם שהייתי מעדיף לגדל בו את הילדים שלי.
מדוע יש כל כך הרבה כוח, באמת הרבה כוח,
בסרטים שיש לנו בשביל הילדים שלנו
וכל כך מעט "דרכי לבנים צהובות?"
אני יודע מניסיוני האישי שהנסיכה ליאה לא סיפקה
את ההקשר הנאות שבו יכולתי להשתמש
בניווט עולם המבוגרים המעורב.
(צחוק)
אתם יודעים, היה סוג של רגע של הנשיקה הראשונה
כשבאמת ציפיתי שהקרדיטים יתחילו להתגלגל
כי זה סוף הסרט, נכון?
השלמתי את החיפוש שלי, השגתי את הבחורה, למה אתם עדיין עומדים שם? (צחוק)
הסרטים מאוד מאוד ממוקדים על הבסת הנבל
וקבלת הגמול שלך ואין הרבה מקום
לקשרי גומלין אחרים, למסעות אחרים.
זה כמעט כאילו אם אתה ילד, אתה בעל חי מטומטם
ואם אתה בחורה, עליך להביא את תלבושת הלוחם.
זאת אומרת, יש המון יוצאים מן הכלל
ואני אגן על נסיכות דיסני בפני כל אחד מכם.
אבל הם שולחים מסר לבנים. הבנים הם לא באמת קהל היעד.
הם עושים עבודה מדהימה של הוראה לבנות
כיצד להתגונן מפני הפטריארכיה,
אבל הם לא בהכרח מציגים לנערים
איך הם אמורים להתגונן מפני הפטריארכיה.
אין מודלים לחיקוי עבורם.
ויש לנו גם כמה נשים נפלאות שכותבות סיפורים חדשים עבור הילדים שלנו.
שגם תלת-ממדיים וומענגים כמו הרמיוני ו- קטניס,
אלה עדיין סרטי מלחמה.
וכמובן, הסטודיו המצליח ביותר של כל הזמנים
ממשיך לשלוף מהשרוול קלאסיקה לאחר קלאסיקה,
כל אחד ואחד מהם אודות המסע של נער או גבר,
או שני גברים חברים, או גבר ובנו
או שני גברים שמגדלים ילדה קטנה.
עד שכפי שרבים מכם חושבים, השנה,
כאשר הם בסופו של דבר יצאו עם."אמיצה".
אני ממליץ לכל אחד מכם לראות אותו. הוא על פי דרישה כעת.(VOD) (צחוק)
אתם זוכרים מה המבקרים אמרו כאשר "אמיצה" יצא לאקרנים?
"אההה, אנחנו לא מאמינים שפיקסאר עשו סרט נסיכה".
כעת, כמעט אף אחד מהסרטים האלה לא עבר את "מבחן בכדל" .
אליסון בכדל היא אמנית קומיקס, ובאמצע שנות ה80
היא הקליטה שיחה זו שהיתה לה עם חברה,
אודות הערכת הסרטים שהם ראו.
זה פשוט מאוד. מדובר בשלוש שאלות שעליך לשאול,
האם יש דמות אחת או יותר בסרט שהיא נקבה שיש לה כמה שורות לומר?
אז נסו להגיע לרף הזה. (צחוק)
והאם נשים אלו מדברות זו אל זו בשלב כלשהו בסרט? (צחוק)
והאם השיחה שלהם היא על משהו אחר מלבד
הבחור ששתיהן אוהבות?
(צחוק)
נכון? תודה.
(מחיאות כפיים)
תודה רבה.
שתי נשים שקיימות ומדברות זו לזו על דברים.
זה קורה. ראיתי את זה.
לכן, הבה נבחן את המספרים.
2011, מאה הסרטים הפופולריים ביותר.
בכמה מהם לדעתכם למעשה יש גיבורות ממין נקבה?
11.
אבל יש מספר שהוא גדול יותר מזה,
זה הולך להפיל את האולם הזה.
בשנה שעברה, הניו יורק טיימס פרסם מחקר שהממשלה עשתה.
הנה מה שהוא אמר.
אחת מתוך חמש נשים באמריקה אומרות
שהן הותקפו מינית מתישהו בחייהן.
עכשיו, אני לא חושב שהאשמה נופלת על הבידור העממי.
אני לא חושב שסרטי ילדים צריכים לעשות עם זה משהו ,
אבל משהו השתבש
וכאשר אני שומע את הסטטיסטיקה,
אחד הדברים שאני חושב עליהם הוא שאלה המון תוקפים מינית.
מי הם האנשים האלה? מה הם לומדים?
מה הם לא מצליחים ללמוד?
האם הם קולטים את הסיפור שהמשימה של הגיבור הגברי
היא להביס את הנבל באלימות ולאחר מכן לאסוף את הפרס,
שהוא איזושהי אישה שאין לה חברים והיא לא מדברת?
האם אנחנו סופגים את הסיפור הזה?
אתם יודעים, כהורה עם הזכות לגדל בת,
כמו כל אחד מכם שעושה את אותו הדבר,
אנו מוצאים את העולם הזה והסטטיסטיקה הזו כדברים מדאיגים מאד
ואנחנו רוצים להכין אותן.
יש לנו כלים רבי־עוצמה כמו כוחה של הנערה, ואנו מקווים כי זה יעזור.
אבל אני תוהה, האם כוחה של הנערה יוכל להגן עליהן אם בו זמנית,
באופן פעיל או סביל, אנו נדריך את הבנים שלנו לשמור על הכוח הנערי שלהם?
ואני מדבר בעיקר אל האבות כאן.
לדעתי שאנחנו צריכים להראות לבנינו הגדרה חדשה של גבריות.
עכשיו, ההגדרה של גבריות כבר מתהפכת על פיה.
כלומר, קראתם כיצד הכלכלה החדשה
משנה את התפקידים של המטפל/ת והמשתכר/ת.
הם זורקים זאת באוויר.
אז, הבנים שלנו הולכים למצוא דרך כלשהי של התאמה
למערכת היחסים החדשה זה עם זו.
ואני חושב שבאמת עלינו להראות להם ולהדגים עבורם
איך גבר אמיתי הוא מי שנותן אמון באחיותיו ומכבד אותן,
ורוצה להיות בצוות שלהן, ועומד מול הרעים באמת.
שהם האנשים שרוצים להתעלל בנשים.
ואני חושב שתפקידנו בעידן הנטפליקס הוא לחפש אחר הסרטים האלה
שעברו את מבחן בכדל, אם אנו יכולים למצוא אותם,
ולחפש את הגיבורות, שנמצאות שם, שמגלות אומץ אמיתי,
שמקרבות בין האנשים ודוחקות בבנים שלנו להזדהות עם גיבורות אלו,
ולומר, "אני רוצה להיות בצוות שלהן",
כי הם הולכים להיות בצוות שלהן.
כאשר שאלתי את הבת שלי מי היתה הדמות האהובה עליה ב "מלחמת הכוכבים",
אתם יודעים מה היא אמרה?
אובי-וואן.
אובי-וואן קנובי, וגלינדה.
איזה מכנה משותף יש לשני אלה?
לדעתי אלה הם שני האנשים בסרט שיודעים יותר מכל אחד אחר
ואוהבים לשתף את הידע שלהם
עם אנשים אחרים כדי לסייע להם להשיג את הפוטנציאל שלהם.
הם מנהיגים.
אני אוהב את סוג זה של מסע עבור הבת שלי,
ואני אוהב סוג זה של מסע עבור הבן שלי.
אני רוצה יותר מסעות כאלה.
אני רוצה פחות מסעות שבהם אומרים לבן שלי ,"צא והילחם בזה לבד"
ויותר מסעות שבהם הוא רואה שהתפקיד שלו הוא להצטרף לצוות,
אולי צוות בהנהגת נשים,
כדי לסייע לאנשים אחרים להיות טובים יותר, ולהיות אנשים טובים יותר,
כמו "הקוסם מארץ עוץ".
תודה.
(מחיאות כפיים)