Један од најважнијих погрешно тумачених тема међу људима, претпостављам,
је примена научног метода на друштвене теме.
Постоји старо уверење које се пропагира кроз векове,
вероватно због еволутивно културног наслеђа наше врсте,
oд кога она очигледно тешко одустаје,
према којем не можемо да користимо науку
или научни метод да схватимо како се управља друштвом.
Ако нисте упознати са научним методом,
а немате времена за читање научне литературе,
идите у лабораторију, разговарајте са индустријским стручњацима
и истраживачима на универзитетима,
можете наћи веома добар 9-минутни видео под називом
"научни Метод олакшан" од стране YouTuber potholer54,
линк у video description.
Теме стратешког управљања ресурсима и етике
су тесно међусобно повезане,
и биле су предмет проучавања од стране политичара, филозофа
и економиста у прошлости.
У скорије време, заиста су постале интерес адвоката,
банкара и лобиста.
Једна Интересантна чињеница:
од 535 чланова америчког Конгреса,
само 22 имају научну или или инжињерску прослост,
а од тога само два се могу сматрати искусним научницима
или инжењерима.
Већина политичара су правници или банкари који раде за корпорације,
не би требало да буде никакво изненађење да је већина закона који су прошли,
дају предности вишим класама.
Могло би се рећи да је ово има мало или нимало важности:
зашто би људи који управљају друштвом,
друштвом, знали како то заправо функционише на техничком нивоу?
И, да ли бисмо решили наше проблеме
да су људи на власти сви научници?
Неки заговарају демократски систем,
други верују да је технократија једини начин
за успешно управљање друштвом,
а онда наравно имате оне који заступају слободно тржиште,
који имају јаку веру да су невидљива рука
и снага конкуренције покретачке силе
које чине људе срећнијим и продуктивнијим.
Ја ћу објаснити зашто су сви ови приступи
погрешни и показати веома очигледне проблеме.
Демократија је реч која се користи и злоупотребљава вековима,
тако да пре него што кренем у детаље, појаснићу пар појмова.
Термин потиче од грчке речи: демократиа "владавина народа",
која је кованица од речи демос "народ" и Кратос "моћ",
настала у средини 5. 4. века пре нове ере,
да означи политички систем
који тада постоји у неким грчким градовима-државама, као што је Атина.
Да скратимо, демократија је облик владавине
којој сви грађани имају једнак глас
у одлукама које утичу на њихове животе.
Важно је истаћи да ниједна земља
у свету не користи, нити је икада користила такав систем.
У прошлости је било проблема који се односе на логистику,
у малом граду од неколико стотина грађана се могао користити
али како је бројност расла, постало је све теже.
Са технологијом данашњице било би, у принципу, могуће,
кроз систем е-гласања на интернету,
али када се на ствар сагледа дубље,
озбиљни проблеми се јављају.
Постоје буквално стотине ствари које захтевају одлуку,
о којима би читава нација требалода гласа?
Претпоставимо да је то био случај, како можемо да будемо сигурни
да смо направили најбољи избор доступан у том тренутку?
Да бисмо разумели зашто ово није тако добра идеја, хајде да користимо аналогију.
Претпоставимо да изненада откријете да имате осип на кожи.
Шта радите?
Да ли ћете позвати све своје пријатеље на демократско гласање
о томе шта би требало да радите следеће?
Већина људи би ишла код квалификованог лекара,
који ће их упутити на дерматолога,
алерголога или било ког другог стручњака који има потребна знања о тој теми.
Разлог за ово је јер, стручњаци користе,
добро успостављену, научну праксу
која се може проучавати, тестирати, проверавати и побољшавати стално.
Веома је јасно људима,да када је медицина у питању,
шта им је чинити,
и то је зато што то има директан утицај на њихов живот
и они могу да виде резултате у релативно кратком временском периоду.
Ипак, када је у питању управљање друштвом,
они одбацују идеју да је наука има било шта да каже по овом питању,
пошто постоји илузија да је научни метод
несвестан унутрашњег функционисања друштва.
У овом тренутку могло би се помислити да би технократија,
блик владавине у коме инжењери, научници,
здравствени радници и других технички стручњаци,
контролишу доношење одлука у својим областима,
била пожељна.
У принципу, ово је делимично тачно,
али технократске Владе имају друге, веће проблеме него
демократија.
Просто препуштање доножења одлука стручњацима
не би ни на који начин гарановало да они неће бити под утицајем
неких моћних група да делују на одређени начин,
на уштрб несвесне већине..
Људи нису рођени корумпирани
али када се стекну предуслови за корупцију,
историја нам показује да ће они сигурно постати корумпирани.
На крају, владајућа елита која доноси све одлуке,
нема никакву обавезу да узме у обзир потребе свих људи,
и нема интереса да дели своја знања
са остатком друштва:
институција састављена од елитне мањине,
самодовољна и самонастављајућа.
Друштвени системи, су се до сада,
у великој мери заснивали на идеологијама
које се затим наметну становништву,
са прилично катастрофалним резултатима.
Правила су прилично једноставна:
ако се повинујете и сложите с том идеологијом, онда сте ок.
Ако не, бивали сте вероватно затворени, убијени,
или у најбољем случају названи терористом или фанатиком.
Најчешће коришћена стратегија оних на позицијама моћи,
да би је задржали, је да се одржава популација или у незнању,
у страху, поремећена, или комбинацијом претходних.
Технократски систем, сам по себи није ништа бољи
од било ког другог облика власти,
ако одређени услови не претходе
новоформираном систему управљања.
Дакле, који су тачно ти услови?
Број један: ни један облик владавине не треба поставити
против воље народа.
Често ме питају: шта би ти урадио да већина људи
е желе да учествују у овом систему, ако им се не свиђа?
То је непостојећи проблем, јер ће се нови систем користити само
проистекне из духа времена друштва,
трендова опште културе
који су темељ основних вредности у датом тренутку.
Ако се вредности не прмене ништа се неће десити,
милијарде људи ће наставити да гладују
и неће имати приступ потрепштинама за живот,
док најбогатијих 1% држи и гомила све више и више богатства.
Или, другим речима, посао - као и обично.
Број два: свако треба да добије слободан приступ релевантном образовању.
Једини начин да се обезбеди да мала елита
не искористи ситуацију
је да се сви научно описменимо.
То не значи да треба сви да буду научници,
већ да би свако требало да буде у стању да схвати
како процес одлучивања ради,
и свима би требало омогућити сва средства како би дали свој допринос,
ако то желе.
Ако што више људи проверава и међусобно-проверава активности,
већа је вероватноћа да ћете имати фер и уравнотежен друштвени систем.
Ако што више људи не зна шта се дешава унутар друштва,
вероватније је да ћете завршити са корумпираном аристократијом.
Рационалнији људи ће се сложити да ако се такви услови примењују,
онда је страх од владајуће елите
институције која намеће начин живота - бесмислен.
Али, Интернет је такође, кућа свих врста заблуда,
увијених речи и бесмислених пројекција,
као што ћемо видети.
Од свих лажних двоструких избора којима људи робују,
ово мора бити једна од мојих омиљених:
"Нема научне теорије о томе
да ли треба да користите нуклеарну енергију или соларне панеле.
Поредите науку са политиком и моралом и то је апсурдно.
Наука, и научни метод,
не КАЖЕ коју опцију да одаберете."
Наравно, наука ће вам рећи коју опцију да одаберете,
према подацима и почетној намери..
Ако не знате како процес функционише,
покушаћу да објасним на веома једноставан начин.
Почните питајући се шта је жељени резултат,
то јест, шта је ваш крајњи циљ
и којим услови треба да буду задовољени да би се постигао.
Да, морате да почнете од некуд,
и то је оно што називамо "основне вредности" друштва,
нешто око чега сви морамо да се сложимо да је корисно за нас.
Просто говорећи, желите да повећате корист свима,
и то треба да се усвоји у складу са ситуацијом.
На пример, Zeitgeist Movement
организација која пропагира одрживост
препознаје потребу за разоружањем свих земаља
и учењем како да делимо ресурсе и идеје
ако очекујемо да опстанемо на дуге стазе.
Дакле, решења до којих се дошло, промовисана у намери да помогну свакоме
свакоме на планети Земљи, а не само одабраној групи.
Неки увек могу да тврде да мир, одрживост и просперитет
нису пожељни услови,
и да њима више одговара сиромаштво, корупција, загађење, рат
и масовно изгладњивање.
Ако то мислите, не знам о чему причате.
Хајде да се вратимо на наш пример.
У овом конкретном случају, жељени резултат је
да се произведе максимални износ енергије
на најодрживији, ефикасанији и одговорнији могући начин.
Сада, хајде да упоредимо ова два приступа:
научни метод и постојећи друштвено-политички систем.
Ова метода је прилично једноставана и лака за описивање,
али из неког разлога веома тежак широј јавности да схвати.
Прво, прикупе се сви расположиви подаци:
студије, рецензије радова, пројекције,
анализе тренутно постојећих технологија,
све што можете наћи.
аравно најпоузданије и најобјективнје могуће.
Узалуд је претварати се да је могућа апсолутна објективност,
грешке могу увек искрснути:
зашто користимо процес рецензије и великих узорака.
Затим, симулирате све могуће сценарије
према расположивим подацима:
какав утицај на животну средину имају екстракција,
производња, употреба и одлагање одређене технологије,
колики су производни трошкови у смислу енергије, материјала,
колика је доступност сваког извора енергије током времена и тако даље.
Крајњи резултат ће бити списак жељених вредности и коефицијената,
који ће вам рећи коју посебно технологију желите да користите.
Може се десити да ће за одређену географску област
једна бити у пресности односу на другу, према топологији места,
укључености локалних заједница и многих других фактора:
Оно што је сигурно јесте да то неће бити универзални одговор,
већ персонализовани резултат
који се мења зависно од почетних услова.
ада, хајде да видимо како се одлучује
у актуелним друштвено-политичким структурама.
Прво, почнете тако што будете изабрани.
Није важно да ли имате било каквих техничких вештина,
разумевања или чак знања о томе како да решите проблем пред вама:
ово је такмичење у популарности.
Као такви ,пристајете на правила игре:
већи износ новца на располагању за кампању,
већа је вероватноћа успеха.
Наравно, у том процесу мораћете да прихватате компромисе
и донације, од којих већина
долази из мултинационалних корпорација и банака,
који ће захтевати вашу покорну сарадњу када за то дође време.
Окупићете групу научника и техничара
за студију о одређеној теми,
о којој немате техничко разумевање,
и не можете проценити валидност обезбеђених резултата.
Наравно, већина тих научника и стручњака
су људи корпорација
које су финансирале вашу политичку кампању,
и који делују у директном интересу својих акционара,
а не на основу чврстих научних доказа
у интересу свих становника и планете.
На крају, оно што је најважније
је да очекивани профит банака и корпорација
буде стабилан и чврст,
акционари ће великодушно наградити ваш труд,
медијска кампања плаћена новцем инвеститора
ће вам обезбедити сигурну победу на следећим изборима.
Реалност је да је садашња парадигма бесконацног економског раста
не само математички неодржива,
већ је и еколошки штетна.
Док људи расправљају о теоријској природи "капитализма"
и како би он "требало" да функционише, једна ствар је историјски јасна
Она продужава и захтева стални раст и потрошњу.
Читава основа тржишног система
није паметно управљање
нашим, врло ограниченим ресурсима на планети,
већ њихову вечиту експлоатацију и потрошњу
ради профита и "економског раста".
Постоје, наравно, других питања којима се треба бавити
у овом видеу сам само желео да покажем основне разлоге
за коришћење научног метода за друштвена питања.
У следећем видеу ћу ићи у детаље
и покушати да решим неке од сумња које се појављују.
Имајте на уму неколико чињеница:
ово, као и наука, је појавни процес.
Грешке се могу увек десити и како се појављују,
оне ће бити исправљене и теорија се надограђује.
Ово није потрага за савршенством.
Разумевање науке значи схватање да је "савршен систем",
ада говоримо о природном свету, оксиморон.
Све што можемо да урадимо јесте да се залажемо за бољу теорију,
која се може тестирати и мењати у складу са тим.
То је разлог зашто реч "доказ"
езана за области математике и логике,
у науци имамо теорије,
моделе који су у складу
са корпусом доступних емпиријских знања.
Ја сам људско биће, и као такво могу да погрешим.
Из тог разлога, отворен сам за дискусију
и појашњење било које од тачака које изнео.
Може бити да сам пропустио нешто, погрешно протумачио податке,
упао у логичку заблуду или било шта друго.
Дакле, ако уочите појаву било чега од наведеног,
молим вас укажите ми на њу неким за то везаним аргументом
који могу да проверим и потврдим.
"Можда се нећеш сложити, али закључио сам да је твоје размишљаље блокирано твојом сектом-култом"
Не, то није кохерентан аргумент.
Хајде да видим да ли могу наћи нешто друго:
"Кажеш да разумеш научни метод али звучиш као секташ испраног мозга"
Не, то није такође.
Ако је ово тако тешко да се схвати,
направићу видео о томе шта је култ,
тако да се не брукате у будућности
вашим недостатаком разумевања
о томе шта реч култ значи и како треба да се користи.
У међувремену позивам свакога да поставља коментаре
а пожељно је и видео одговоре
на концизан и јасан начин,
у нади да почнемо праву дискусију.
До следећег пута, мир.