Є одна цитата, яку зазвичай приписують письменнику Марку Твену:
"Брехня може обійти півсвіту,
поки правда взуває черевики".
Це насправді смішно,
оскільки є причини сумніватися, що Марк Твен взагалі це говорив,
що дивним чином підтверджує саме твердження.
Сьогодні ця цитата, кому б вона не належала, є правдивішою, ніж будь-коли.
У попередні десятиріччя ЗМІ, що мали глобальне охоплення,
були представлені кількома великими газетами та мережами,
які мали ресурси для безпосереднього збору інформації.
Таких ЗМІ, як Reuters та Associated Press,
які збирають або ретранслюють інформацію, було значно менше, ніж сьогодні.
Швидкість, з якою наразі розповсюджується інформація,
створила ідеальні умови для появи такого явища, як циклічне розповсюдження даних.
Це відбувається, коли видання А публікує недостовірну інформацію,
видавництво Б передруковує її,
а потім А посилається на Б як на джерело інформації.
Також однією з форм циклічного розповсюдження даних
є подання багатьма ЗМІ
однієї і тієї ж самої неправдивої інформації,
на яку потім може посилатися автор, адже вона підтверджена багатьма джерелами.
Наприклад, у 1998 році одне псевдонаукове видання
надрукувало статтю про зв'язок вакцинації з аутизмом у дітей,
що стало причиною ініціювання цілої кампанії проти вакцинації,
хоча видання, що надрукувало статтю, багато разів критикувала
наукова спільнота.
Діти, що не отримали належних вакцин, тепер підхоплюють інфекційні хвороби,
які майже вдалося викоренити у Сполучених Штатах,
що іноді мають фатальні наслідки.
Менш трагічним прикладом є
сатиричні статті, які за формою нагадують справжні статті
та які також можуть цитувати інші видання, вже без жартів.
Наприклад, жартівлива стаття у відомому виданні British Medical Journal
під назвою "Енерговитрати підлітків, що грають у віртуальні ігри нового покоління"
цитувалася у серйозних наукових виданнях понад 400 разів.
Контент, створений користувачами, наприклад,
Вікіпедія, також часто сприяє циклічному розповсюдженню даних.
Оскільки все більше авторів посилаються на такі сторінки,
неперевірений факт у Вікіпедії може потрапити у публікацію,
на яку згодом можна посилатися у статтях Вікіпедії,
що ще більше ускладнює перевірку інформації.
Новітні досягнення у комунікаційних технологіях
мають безперечні переваги
у руйнуванні бар'єрів між інформацією та людьми.
Проте наш пошук швидких відповідей
може затьмарити бажання переконатися у їх достовірності.
А коли неперевірену інформацію можуть поширювати мільйони людей у світі,
практично миттєво, потрібна особлива обачність.
Уникаючи жовтої преси,
пам'ятаючи про критичний підхід до підозрілих фактів
та відстежуючи первісне джерело інформації, можна затримати брехню
та дати правді більше часу, щоб взути черевики.