Ir kāds citāts, ko mēdz piedēvēt rakstniekam Markam Tvenam:
„Meli var apceļot puspasauli,
kamēr patiesība vēl tikai auj kājas.”
Lūk, kas ir interesanti, –
ir iemesls apšaubīt, vai Marks Tvens to jelkad ir teicis,
tādējādi ironiskā kārtā pierādot apgalvojuma patiesumu.
Un mūsdienās šis citāts, lai kurš arī nebūtu to teicis,
ir patiesāks nekā jebkad agrāk.
Agrākajās desmitgadēs lielāko daļu globālo mediju
veidoja daži lieli laikraksti un tīkli,
kam bija resursi, lai informāciju iegūtu tiešā ceļā.
Tādas ziņu aģentūras kā Reuters un The Associated Press,
kas ziņas apkopo un pārpublicē,
salīdzinot ar mūsdienām, bija salīdzinoši retas.
Ātrums, kādā mūsdienās izplatās informācija,
ir rādījis ideālus apstākļus parādībai, ko dēvē par riņķveida ziņošanu.
Proti, izdevums A publicē maldīgu informāciju,
izdevums B to pārpublicē,
un tad izdevums A atsaucas uz B kā informācijas avotu.
Tāpat par riņķveida ziņošanu uzskata situāciju,
kad vairāki izdevumi sākotnēji izplata vienu un to pašu maldīgo informāciju,
kas pēcāk citam autoram rada iespaidu, ka to pārbaudījuši vairāki avoti.
Piemēram, 1998. gadā viena pseidozinātniska raksta publicēšana,
kurā apgalvots, ka bērnu plānveida vakcinēšana izraisa autismu,
iedvesmoja veselu pretvakcinācijas kustību –
par spīti tam, ka zinātnieki sākotnējo rakstu
ir vairākkārt noraidījuši kā nepatiesu.
Ar nolūku nevakcinētie bērni tagad saslimst ar infekcijas slimībām,
kas ASV bija gandrīz pilnīgi izskaustas,
un dažas no šīm infekcijām izrādās nāvējošas.
Ne tik drūms piemērs –
arī joku rakstus, kas veidoti tā, lai atgādinātu īstus,
ziņu aģentūras, nezinot, kas tas ir joks, mēdz uztvert nopietni.
Piemēram,
cienījamajā British Medical Journal publicētais joku raksts
„Enerģijas patēriņš pusaudžiem, kas spēlē jaunās paaudzes datorspēles”
ir citēts vairāk nekā 400 reizes nopietnās zinātniskajās publikācijās.
Lietotāju veidots saturs, piemēram, Vikipēdija,
arī veicina riņķveida ziņošanas izplatību.
Tā kā arvien vairāk rakstītāju paļaujas uz ātri iegūstamu informāciju šādās lapās,
nepārbaudīts fakts Vikipēdijas rakstā var nokļūt publikācijā,
ko vēlāk kāds pievienos kā atsauci šim pašam Vikipēdijas rakstam,
pamatīgi apgrūtinot informācijas atmaskošanu.
Komunikāciju tehnoloģiju nesenie jauninājumi
ir devuši nenovērtējamu ieguldījumu
barjeru mazināšanā starp informāciju un cilvēkiem.
Taču mūsu vēlme gūt ātras atbildes
var būt spēcīgāka nekā vēlme pārliecināties par to ticamību.
Un, ja gandrīz vienlaicīgi šai tieksmei ļaujas miljardiem cilvēku visā pasaulē,
ir vajadzīgs vairāk piesardzības.
Izvairoties no sensāciju kāriem medijiem,
meklējot aizdomīgas informācijas kritiku
un ziņu sākotnējo avotu
var palīdzēt aizkavēt melus,
dodot patiesībai vairāk laika apaut kājas.