הציטוט הבא מיוחס לסופר מארק טוויין:
"שקר יכול לעבור חצי דרך מסביב לעולם
בזמן שהאמת נועלת את נעלייה"
עובדה מצחיקה לגבי זה:
כלל לא ברור אם מארק טווין אי פעם אמר את זה,
וכך, באופן אירוני, זה מוכיח את הנקודה.
והיום, הציטוט הזה, לא משנה של מי, נכון יותר מאי פעם.
בעשורים הקודמים, רוב אמצעי התקשורת הבינלאומיים
היו כמה עיתונים ורשתות גדולים
שהיו להם די משאבים כדי לאסוף מידע בעצמם.
ערוצי מידע כמו רויטרס וסוכנות הידיעות,
שמדווחים מחדש על כתבות שפורסמו, היו נדירים, יחסית להיום.
המהירות בה מידע מופץ היום
יצרה את התנאים האידאליים לתופעה שנקראת "דיווח מעגלי".
זה קורה כאשר מקור א' מפרסם מידע שגוי,
מקור ב' מדפיס אותו מחדש,
ואז מקור א' מצטט את מקור ב' כמקור למידע.
עוד מצב של דיווח מעגלי
נוצר כאשר מקורות רבים
מדווחים על אותה פיסה ראשונית של מידע שגוי,
שלאחר מכן נדמית למחבר אחר כאחת שאומתה על ידי מקורות רבים.
לדוגמא, בשנת 1998 פורסם מאמר פסאודו-מדעי אחד
שטען כי חיסוני ילדות גורמים לאוטיזם.
המאמר נתן השראה לתנועה גדולה נגד חיסונים,
למרות העובדה שהמאמר המקורי הופרך שוב ושוב
על ידי הקהילה המדעית.
ילדים שהוריהם לא חיסנו אותם בכוונה, נדבקים כיום במחלות מדבקות
שבעבר נכחדו בארצות הברית,
כולל זיהומים קטלניים.
בדוגמא קצת פחות נוראה,
כתבות סאטיריות שנכתבות בסגנון אמיתי
מאומצות לפעמים על ידי גופים שלא מודעים לבדיחה.
לדוגמא, מאמר בדיחה בכתב העת הרפואי הנחשב BMJ
בשם: "הוצאת אנרגיה בקרב בני נוער שמשחקים משחקי מחשב מהדור החדש,"
זכה למעל 400 אזכורים בכתבי עת מדעיים.
תוכן שנוצר על ידי משתמשים, כמו ערכי ויקיפדיה,
גם תורם רבות לדיווח מעגלי.
ככל שיותר ויותר מחברים מסתמכים על הדפים האלה לקבלת מידע מהיר,
עובדה לא מאומתת בדף ויקי יכולה להגיע למאמר שמתפרסם,
שבעצמו ישמש אח"כ כציטוט עבור אותו מידע בויקיפדיה,
וכך - קשה מאוד לגלות שזה מידע כוזב.
ההתפתחויות בטכנולוגית התקשורת
הביאו איתם יתרונות עצומים
בשבירת המחסומים בין המידע לבין הציבור.
אבל השאיפה שלנו לתשובות מהירות
עלולה להכניע את השאיפה לתשובות תקפות.
וכשהמגמה הזו מוכפלת במיליארדי אנשים סביב העולם,
כמעט מיד, ראוי לנהוג ביתר זהירות.
הימנעות מתקשורת סנסציונית,
חיפוש אחר ביקורת למידע חשוד,
ואיתור המקור הראשוני של דיווח מסוים, יכולים לעזור להאט את השקר,
ובכך, לתת לאמת קצת יותר זמן לנעול את נעליה.