Som priemyselný inžinier.
Cieľom môjho života vždy bolo vytvoriť
viac a viac výrobkov
s využitím čo najkratšieho času a najmenej zdrojov.
Keď som pracoval pre Toyotu,
poznal som iba výrobu áut,
kým som nespoznal Dr. Akiru Miyawakiho,
ktorý prišiel do továrne vybudovať les,
aby z nej urobil uhlíkovo neutrálnu továreň.
To ma natoľko fascinovalo,
že som sa rozhodol naučiť sa túto metodiku
ako dobrovoľník v jeho tíme.
Onedlho som začal vytvárať les
v záhrade za svojím domom,
a takto vyzerá po troch rokoch.
Tieto lesy,
v porovnaní s konvenčnou výsadbou,
rastú 10-krát rýchlejšie,
sú 30-krát hustejšie,
a majú 100-krát väčšiu biodiverzitu.
Počas 2 rokov, čo sme mali na záhrade tento les,
som pozoroval, že spodná voda
v lete nevyschla,
a počet druhov vtákov v tejto oblasti
sa zdvojnásobil.
Kvalita ovzdušia sa zlepšila
a my sme začali oberať sezónne ovocie
bez akejkoľvek námahy,
hneď zo záhrady pri našom dome.
Chcel som takýchto lesov vytvoriť viac.
Tieto výsledky ma tak zaujali,
že som chcel tvoriť takéto lesy
rovnakou mierou, akou vyrábame autá
alebo tvoríme softvér či zvyčajne obchodujeme,
takže som založil firmu,
ktorá poskytuje kompletné služby
potrebné pri tvorbe týchto prírodných lesov.
Ale aby sme urobili zo zalesňovania bežný biznis
alebo odbor podnikania, museli sme štandardizovať
proces lesotvorby.
Tak sme porovnali kritériá výrobného systému Toyoty,
ktorý je známy svojou kvalitou a efektivitou
pre potreby procesu lesotvorby.
Napríklad základ TPS,
výrobného systému Toyoty, je v heijunke,
čo je výroba
rôznych modelov áut
na jedinej montážnej linke.
Tieto autá sme nahradili stromami,
a teraz môžeme pomocou toho vytvárať mnohovrstvové lesy.
Tieto lesy využívajú 100 % vertikálneho priestoru.
Sú také husté,
že sa v nich nedá chodiť.
Napríklad vieme vytvoriť les s 300 stromami
na území veľkosti šiestich parkovacích miest.
Aby sme znížili náklady a našu vlastnú uhlíkovú stopu,
začali sme používať miestnu biomasu
ako doplnok zeminy a hnojivá.
Napríklad rozdrvené škrupiny kokosu
zmiešané s ryžovou slamou,
prášok zo šupiek ryže zmiešaný s organickým hnojivom
sa nakoniec vysype do pôdy,
na ktorej sa zasadí náš les.
Keď je zasadený, používame slamky z trávy či ryže,
aby sme zakryli pôdu,
takže všetka voda, ktorou zavlažujeme,
sa nevyparí späť do atmosféry.
A pomocou týchto jednoduchých improvizácií
dnes vieme vytvoriť les
za cenu takú nízku ako cena iPhonu.
Dnes sadíme lesy v domoch,
školách, dokonca aj s pracovníkmi v závodoch.
Ale to nestačí.
Je obrovský počet ľudí,
ktorí chcú zobrať veci do vlastných rúk.
Tak im to umožňujeme.
Dnes pracujeme na internetovej platforme,
kde sa budeme deliť o našu metodiku
na verejne prístupnej stránke,
kde hocikto a každý
môže zasadiť svoj vlastný les
bez našej fyzickej prítomnosti,
pomocou našej metodiky.
Jedným kliknutím
spozná všetky druhy
domáce v jeho lokalite.
Nainštalovaním malej hardvérovej sondy na mieste
vieme na diaľku otestovať pôdu,
a vďaka tomu vieme dodať pokyny, krok za krokom,
k lesotvorbe na diaľku.
Vieme tiež monitorovať rast tohto lesa
bez toho, aby sme pri ňom boli.
Verím, že táto metodika
má potenciál.
Zdieľaním dokážeme naozaj navrátiť naše prírodné lesy.
Teraz, keď pôjdete domov,
a uvidíte jalový kus pôdy,
spomeňte si, že by z neho teoreticky mohol byť les.
Ďakujem veľmi pekne. Vďaka.
(potlesk)