Procenjeno je da je u Americi na svakih 10 000 novčanica
jedna od tih novčanica lažna.
To možda ne zvuči kao mnogo,
ali se svodi na milione dolara u realnom kešu.
Falsifikovani novac ima potencijal da prouzrokuje razne probleme,
od toga da vas ostavi u manjku za $20 do destabilizacije nacionalnih ekonomija.
Ipak, ne brinite.
Možete pomoći da se falsifikatori uhvate.
Sve što vam je potrebno jesu jednostavni alati i malo hemije.
Prvo, anti-falsifikatorska olovka za detekciju.
Olovka izgleda kao marker
i sadrži rastvor kalijum jodida
i elementarni jod.
Otkriva prisustvo skroba,
koji se obično koristi za ojačavanje običnog papira za štampanje,
ali neće se naći u pravom novcu.
To je zato što su autentične novčanice napravljene od pamuka i lana
i isprepletene su sićušnim crvenim i plavim vlaknima.
Taj materijal je napravila jedna visoko obezbeđena kompanija
pod imenom „Krejn i kompani“,
koja štampa valute
od kad ih je Pol Rivir zamolio da finansiraju Revolucionarni rat.
S druge strane, skrob u mnogim krivotvorenim novčanicama
izgrađen je od dva molekula,
amilopektina i amilaze.
Amilaza je ta koja odaje falsifikat.
Njen dugački lanac šećernih molekula povezan atomima kiseonika
formira spiralnu strukturu, poput DNA.
Jodid voli da se progura unutar ovog navoja
formirajući novo jedinjenje koje ostavlja tamni obris na papiru.
Međutim, uz odsustvo skroba, nema hemijske reakcije
i žig će izgledati bledo-žuto.
Dakle, ako falsifikat nije štampan na skrobnom papiru,
rastvor joda vam ne može pomoći.
To je jedan od razloga
što su američke novčanice štampane od 1966. godine
hemijski poboljšane da uključe još jednu protivmeru,
traku koja postaje fluorescentna pod UV svetlom.
To je isto svetlo koje se koristi na zabavama sa crnim svetlom
i sigurnosnim linijama na aerodromima.
Traka od poliestera odštampana nevidljivim mastilom
širine je samo 1mm
i može se naći na različitom mestu u zavisnosti od vrednosti novčanice.
Ako držite dolar na prirodnoj svetlosti,
možete videti vrednost i reč SAD odštampanu na poleđini.
Međutim, ispod UV svetla, ove tračice zaista svetle.
One sadrže molekule koji mogu da ekscitiraju
kada apsorbuju određenu količinu energije,
konkretno, onu koja se dobije od uobičajenog izvora UV svetlosti.
Kako se ti ekscitirani molekuli vraćaju u prvobitno stanje,
gube delić energije u obliku toplote, a ostatak zrači kao svetlost.
Energija je inverzno povezana sa talasnom dužinom,
što znači da duže talasne dužine imaju manju energiju.
Tako, manja energija koju odaje traka
podrazumeva dugu talasnu dužinu koja spada u vidljivi spektar
i odjednom možemo videti one koje su bile nevidljive.
Ako se svetleća traka ne ukaže na novijoj novčanici,
imate falsifikat u ruci.
Kada se ne bavite genijalnim falsifikatorima,
traženje jednostavnih vidljivih znakova će pomoći.
Utvrdite da portret izgleda realno, a ne ravno,
da pečat ima savršene, čak i nazubljene vrhove,
da je granica mastila neprekinuta,
a serijski broj ima potpuno jednak razmak između svakog broja.
Dakle, sledeći put kad naiđete na sumnjiv novac,
pogledajte malo bolje,
izvadite svoj rastvor joda,
ili ga odnesite na rejv žurku
i možda uhvatite falsifikatora.