Upravo sada
neki nadahnuti nastavnik
radi na šezdesetostranom naučnom radu
na osnovu neke stare obrazovne teorije
koju je razvio neki preminuli profesor,
i pita se šta taj zadatak
na kome radi ima veze
onim što ona želi da postigne sa svojim životom.
A to je da podučava,
da menja živote i podstiče magiju.
Upravo se sada neki nadahnuti nastavnik
nalazi na pedagoškom fakultetu
i gleda kako profesor brblja i brblja
o angažmanu
na najneangažovaniji način koji postoji.
Upravo sada
kod kuće je profesor novajlija
koji prolazi kroz plan lekcija
i pokušava da razume standarde,
i način ocenjivanja učenika,
dok u isto vreme govori sebi,
iznova i iznova:
„Do novembra se nemoj smejati“,
jer su je to učili
tokom svog školovanja.
Upravo sada neki učenik
smišlja na koji način da ubedi
svoje roditelje
da je veoma, veoma bolestan
i da sutra ne može u školu.
S druge strane, upravo sada
neki fantastični tutori
dele informacije,
informacije koje se prenose na tako lep način
da učenici sede na ivicama svojih klupa,
čekajući da kap znoja
padne sa lica te osobe
kako bi mogli da upiju svo to znanje.
Upravo sada, neka osoba
drži pažnju publike,
i ta osoba ispreda moćnu priču o svetu
koju ljudi koji slušaju
nikada nisu zamišljali ili videli ranije,
ali ako zatvore svoje oči dovoljno jako,
mogu da zamisle taj svet
jer pričanje priče toliko podstiče maštu.
Upravo sada neka osoba
koja može da kaže publici
da podigne ruke uvis
i ostane tako dok ne kaže
„Spustite ih.“
Upravo sada.
Ljudi će potom reći:
„Kris, opisuješ tog čoveka
koji prolazi kroz užasan trening
ali takođe opisuješ te moćne tutore.
Ako misliš na svet obrazovanjam
konkretno na urbano obrazovanje,
jedan će poništiti drugog,
a potom ćemo biti u redu."
Istina je da ljudi koje sam opisao
kao stručne nastavnike,
stručne stvaraoce priča,
stručne pripovedače,
da su oni daleko od učionica.
Ljudi koji znaju veštine podučavanja
i angažovanja publike
uopšte ne znaju šta je nastavnička diploma.
Možda čak ni nemaju diplome
da bi bili u mogućnosti da bilo šta
zovu obrazovanjem.
To je meni tužno.
Tužno je zato što su ljudi koje sam opisao
veoma nezainteresovani za proces učenja,
žele da budu kvalitetni učitelji,
ali nemaju modele.
Parafraziraću Mark Tvena.
On kaže da je dobra priprema,
ili podučavanje,
toliko snažno da loš karakter preobrati u dobar,
lošu praksu u moćnu,
da promeni ljude i transformiše ih
u anđele.
Ljudi koje sam ranije opisao
dobili su dobru pripremu za poučavanje,
ne na nekom fakultetu ili univerzitetu,
već prostvim boravkom na istim mestima
na kojima su i angažovani nastavnici.
Pretpostavljate koja su to mesta?
Berbernice, rep koncerti i najvažnije
crnačke crkve.
Uokvirivao sam tu ideju pod nazivom pentekostalna pedagogija.
Ko je odavde bio u crnačkim crkvama?
Nekoliko ruku.
Kada odete u crnačku crkvu,
njihov propovednik počne
da propoveda i shvati da mora da angažuje publiku,
pa počne s nekom vrstom igre rečima,
u početku često,
a potom pravi pauzu,
i kaže: „O Bože, oni uopšte ne prate."
Pa kaže: „Mogu li dobiti amin?"
Publika: „Amin.“
Kris Emdin: Mogu li dobiti amin? Publika: Amin.
KE: I odjednom, svi su opet budni.
On udara u propovedaonicu da privuče pažnju.
Jako utiša svoj glas
kada želi da ga ljudi razumeju,
i te stvari su veštine koje nam trebaju
za najangažovanije učitelje.
Zašto obrazovanje nastavnika
jedino pruža teoriju i teoriju,
zašto se samo priča o standardima
i svim stvarima koje nemaju nikakve veze
sa osnovnim veštinama, sa magijom koja je potrebna
da se publika angažuje, da se učenici uključe?
Stoga, dajem argument za preuređivanje obrazovanja nastavnika,
da bi se fokusiralo na sadržaj, što bi bilo u redu,
da se fokusira na teoriju, što je takođe u redu.
ali sadržine i teorije
bez magije podučavanja učenja
ne znači ništa. Ljudi često kažu:
„Pa, magija je samo magija."
Postoje nastavnici koji,
uprkos svim svojim izazovima, te veštine poseduju,
dolaze u škole i mogu da angažuju publiku,
a direktor prolazi i kaže:
„Baš je sjajan, voleo bih da su svi nastavnici tako dobri."
Kada pokušaju da opišu šta je to
samo kažu: „Ima tu magiju."
Ali ja sam ovde
da vam kažem da se magija može naučiti.
Magija se može naučiti.
A kako to naučiti?
Pa tako što ljudima omogućite
da uđu na ta mesta
gde se magija odvija. Ako želite
da budete nadahnuti nastavnik u urbanom obrazovanju,
treba da napustite granice univerziteta
i da odete u "kraj".
Idite tamo i družite se sa berberima,
da idete u crnačke crkve,
i treba da gledate te ljude
koji imaju snagu da angažuju,
i samo zapisujete šta oni rade.
Na časovima obrazovanja nastavnika na mom univerzitetu,
ja sam započeo projekat u kome svaki student
koji dođe treba da odgleda rep koncert.
Posmatra način na koji se reperi kreću
i govore svojim rukama.
Uči način na koji reper ponosno hoda po sceni.
Slušaju metafore i analogije
i počinju da uče te male stvari:
dovoljno vežbe
jeste ključ za magiju.
Uče i to da ako samo pilje u učenika
i podignu obrvu za oko pola centimetra
ne moraju reći ništa
jer učenici znaju da to znači da žele više.
Ako bismo mogli da promenimo obrazovanje nastavnika
da se fokusiramo na podučavanje nastavnika
kako da stvore tu magiju,
desila bi se eksplozija! Mrtvi časovi bi oživeli,
mašta bi ponovo bujala,
a obrazovanje bi se promenilo.
Hvala vam.
(Aplauz)