Nemirno spiš,
si razdražljiv in slabe volje,
pozabljaš majhne stvari,
se ti zdi, da si preobremenjen in izoliran?
Ne skrbi. Vsi smo to že doživeli.
Najbrž si samo pod stresom.
Stres ni vedno nekaj slabega.
Lahko je priročen za dodatni izbruh energije in osredotočenosti,
kot na primer pri tekmovalnem športu
ali javnem nastopanju.
Ampak ko je stres neprestan,
tak kot ga doživlja večina od nas vsak dan,
dejansko začne spreminjati možgane.
Kroničen stres, kot na primer zgaranost ali napetosti doma,
lahko vpliva na velikost možganov,
njihovo strukturo
in funkcijo
vse do genov.
Stres se začne z osjo
hipotalamus-hipofiza-nadledvične žleze (HPA),
serijo interakcij
med endokrinimi žlezami v možganih in nad ledvico,
ki nadzorujejo odziv na stres.
Ko možgani zaznajo stresno situacijo,
je os HPA nemudoma aktivirana
in sprosti kortizol, hormon, ki pripravi telo na takojšnjo akcijo.
A visoka raven kortizola, ki traja dolgo časa,
uniči možgane.
Na primer, kronični stres poveča aktivnost
in število nevronskih povezav v amigdali,
možganskem centru za strah.
Ko se raven kortizola dviga,
se električni signali v hipokampusu,
delu možganov, ki je odgovoren za učenje, spomine in nadzor stresa,
uničijo.
Hipokampus prav tako inhibira aktivnost HPA osi,
tako da ko oslabi,
z njim oslabi tudi sposobnost nadziranja stresa.
To pa še ni vse.
Kortizol lahko dobesedno skrči možgane.
Če ga je preveč, se sinaptične povezave med nevroni izgubijo
in prefrontalni korteks se skrči,
to je del možganov, ki je odgovoren za nadzor koncentracije,
odločanja,
presoje,
in socialnih interakcij.
Prav tako to vodi v nastanek manj novih celic v hipokampusu.
To pomeni, da kronični stres povzroči, da se težje učiš
in si težje zapomniš stvari
in prav tako lahko vodi v bolj resne duševne težave,
kot je depresija in sčasoma Alzheimerjeva bolezen.
Učinki stresa morda segajo vse do DNK.
Poskus je pokazal,
da količina nege, ki jo mati podgana nudi svojemu novorojenčku,
igra pomembno vlogo v odzivu tega mladička na stres kasneje v življenju.
Mladički z bolj ljubečimi mamami so bili manj občutljivi na stres,
ker so njihovi možgani razvili več receptorjev za kortizol,
ki se oprimejo kortizola in zmanjšajo odziv na stres.
Mladiči neljubečih mam so imeli ravno nasproten izid
in so tako postali bolj občutljivi na stres kasneje v življenju.
To so epigenetske spremembe,
kar pomeni, da vplivajo na izražanje genov,
ne da bi vplivale direktno na genski zapis.
In te spremembe lahko obrnemo, če zamenjamo mame.
A tu je presenetljiv rezultat.
Epigenetske spremembe, ki jih povzroči ena sama podganja mama,
so se prenesle na mnoge generacije podgan za njo.
Z drugimi besedami, posledice teh dejanj so bile dedne.
Ni pa vse tako slabo.
Veliko načinov obstaja, da spremenite učinek kortizola na možgane.
najbolj močni orožji sta gibanje in meditacija,
ki vključujeta globoko dihanje
in zavedanje ter osredotočenost na svojo okolico.
Obe aktivnosti zmanjšujeta stres
in povečata velikost hipokampusa,
in tako izboljšata spomin.
Naj te pritiski v vsakdanjem življenju ne premagajo.
Nadzoruj svoj stres, preden bo stres nadzoroval tebe.