În Kenya, anul 1984 este cunoscut
ca an de cupă,
sau Goro Goro.
Goro Goro este o ceașcă folosită pentru a măsura
două kilograme porumb pe piață,
și făina de porumb este folosită pentru a face Ugali,
o turtă de mămăligă care este consumată cu legume.
Atât porumbul cât și legumele sunt cultivate
în cele mai multe ferme din Kenya,
înseamnând că multe familii se pot hrăni
din propria lor fermă.
Un Goro Goro poate asigura trei mese pentru o familie de mărime medie,
și în 1984, întreaga recoltă putea încăpea într-un Goro Goro.
A fost și încă este una dintre cele mai cumplite secete
din amintirea oamenilor.
Astăzi asigurăm agricultorii împotriva secetei
cum ar fi cele din anul cupei,
sau mai specific, asigur ploile.
Provin dintr-o familie de misionari
care a construit spitale în Indonezia,
iar tatăl meu a construit un spital de psihiatrie în Tanzania.
Asta sunt eu, la 5 ani, în faţa acelui spital.
Nu cred că-și imaginau că voi creşte să vând asigurari. (Râsete)
Să vă spun cum s-a întâmplat.
În 2008, lucram
pentru Ministerul Agriculturii din Rwanda,
și șefa mea tocmai fusese promovată să devină ministru.
A lansat un plan ambițios pentru a începe o revoluție verde în țară,
și cât ai clipi, importam tone de îngrășăminte și semințe
și le spuneam agricultorilor cum să aplice îngrășământ şi să planteze.
Câteva săptămâni mai târziu,
Fondul Monetar Internațional ne-a vizitat,
și a pus o întrebare doamnei ministru,
„D-nă ministru, e minunat că doriți să-i ajutaţi pe fermieri
cu siguranţa alimentară, dar ce faceți dacă nu plouă?"
Ministrul meu a răspuns cu mândrie
și oarecum sfidător,
„Mă voi ruga pentru ploaie."
Aasta a încheiat discuția.
Pe drumul înapoi spre minister, în mașină,
s-a întors spre mine și a spus,
„Rose, ai fost mereu interesată de finanțe.
Du-te să ne găseşti o asigurare."
Au trecut șase ani de atunci
și anul trecut am avut șansa
să fac parte dintr-o echipă care a asigurat
peste 185.000 fermieri din Kenya și Rwanda
împotriva secetei.
Dețineau în medie jumătate de acru
și au plătit, în medie, 2 euro pe lună.
E microasigurarea.
Asigurarea tradițională
nu funcționează cu 2-3 euro plată lunară,
pentru că asigurarea tradițională se bazează pe vizite la ferme.
Un fermier aici, în Germania ar fi vizitat
la începutul sezonului, la jumătate,
la sfârșitul anului și din nou dacă a existat o pierdere,
pentru a estima pierderile.
Pentru un mic agricultor în mijlocul Africii,
totalul costurilor acestor vizite
pur și simplu nu poate fi susținut.
În schimb, ne bazăm pe tehnologie și date.
Acest satelit înregistrează dacă au existat nori sau nu.
Gândiți-vă:
Dacă există nori, atunci ar putea ploua,
dar dacă nu există nori, e imposibil să plouă.
Aceste imagini arată apariția ploilor în acest sezon în Kenya.
Vedeți că în jurul zilei de 6 martie
norii se mişcă și apoi dispar,
și iar în jurul zilei de 11 martie,
norii se instalează într-adevăr.
Acei nori au fost debutul ploilor din acest an.
Acest satelit acoperă toată Africa
și are înregistrări începând cu 1984,
și asta-i e important, pentru că dacă știi
de câte ori un loc a avut o secetă în ultimii 30 de ani,
puteți estimare destul de bine
care sunt șansele de secetă în viitor,
și asta înseamnă că puteți evalua riscul de secetă.
Datele singure nu sunt suficiente.
Am elaborat algoritmi agronomici
care ne spun de câte precipitații are nevoie o cultură și când.
De exemplu, pentru porumb la plantare,
e nevoie de două zile de ploaie
pentru agricultori pentru a planta,
și apoi e nevoie să plouă o dată la 2 săptămâni
pentru o germinare corespunzătoare.
Apoi, e nevoie de ploaie la fiecare 3 săptămâni
pentru ca recolta să-şi formeze frunzele,
în timp ce la înflorire, trebuie să plouă mai frecvent,
cam o dată la 10 zile pentru a-şi forma știuleţii.
La sfârșitul sezonului, de fapt nu vrei să plouă,
pentru că ploile pot afecta recolta.
Elaborarea unui astfel de calcul e dificilă,
dar adevărata dificultate a fost vânzarea asigurărilor.
Ne-am stabilit un obiectiv modest
de 500 de agricultori asiguraţi după primul noastru sezon.
După câteva luni de marketing intens,
am semnat contracte cu un total de 185 de agricultori.
Am fost dezamăgită și încurcată.
Toată lumea îmi tot spusese că agricultorii vroiau asigurare,
dar clienții noștri principali pur și simplu nu cumpărau.
Așteptau să vadă ce se întâmpla,
nu aveau încredere în societățile de asigurare
sau gândeau: „Am reușit atâția ani. De ce aș cumpăra asigurare acum?"
Mulți dintre voi știți de microcredite,
acordarea de mici împrumuturi celor săraci
pionierat de Muhammad Yunus,
care a câștigat Premiul Nobel pentru Pace
pentru munca sa cu Banca Grameen.
Se pare că vânzarea microcreditelor
nu-i același lucru cu vânzarea asigurărilor.
Pentru credit, un agricultor trebuie să câștige încrederea unei bănci,
și dacă reușește, banca îi va împrumuta bani.
Asta e o propunere atractivă.
Pentru asigurare, agricultorul trebuie să aibă încredere
în compania de asigurări
și să investească în avans în compania de asigurări.
E o propunere foarte diferită.
Și astfel tendinţa de asigurare a fost lentă,
cu doar 4,4% din africani
inițiind asigurarea în 2012,
și jumătate din acest număr e într-o țară, Africa de Sud.
Am încercat mai mulți ani vânzând asigurări direct agricultorilor,
cu un cost foarte ridicat de introducere pe piață
și cu succes foarte scăzut.
Apoi ne-am dat seama că există multe organizații
ce lucrează cu fermierii:
companii de semințe, instituțiile de microfinanțare,
companiile de telefonie mobilă,
agențiile guvernamentale.
Toți acordau împrumuturi agricultorilor,
și apoi, chiar înainte ca ei să finalizeze împrumutul,
agricultorul spunea, „Dar dacă nu plouă?
Cum te aștepți să-mi rambursez împrumutul?"
Multe dintre aceste organizații și-au asumat riscul,
pur și simplu sperând că în acel an,
nu se va întâmpla ce-i mai rău.
Majoritatea organizațiilor, cu toate acestea,
limitau investiția în agricultură.
Nu-și puteau asuma un astfel de risc.
Aceste organizații au devenit clienţii nostri,
și prin combinarea de credit cu asigurări,
lucruri interesante se poate întâmpla.
Permiteți-mi să vă spun încă o poveste.
La începutul lunii februarie 2012, în vestul Kenya,
ploile au început, și au început devreme,
și când ploile încep devreme, fermierii sunt încurajaţi,
pentru că înseamnă, de obicei, că sezonul va fi bun.
Așa au luat împrumuturi și au plantat.
În urmatoarele 3 săptămâni, n-a căzut nicio picătură de ploaie,
și culturile care germinaseră atât de bine
s-au veştejit şi au murit.
Ne-am asigurat împrumuturile unei instituții de microfinanțare
ce a furnizat aceste împrumuturi
la aproape 6.000 de fermieri în zonă,
și i-am sunat și am zis:
„Uite, știm despre secetă. V-am asigurat.
Vă oferim 200.000 de euro la sfârșitul sezonului. "
Au spus „Uau, minunat, dar va fi târziu.
Ați putea să ne daţi banii acum?
Astfel, acești fermieri pot replanta
şi pot obține o recoltă în acest sezon."
Așa că i-am convins pe partenerii noștri de asigurări
iar mai târziu în aprilie, fermierii au replantat.
Am dus ideea de replantare la o companie de semințe
și i-am convins să asigure
la prețul unui sac de semințe,
şi în fiecare sac am împachetat un card ce avea un număr pe el
iar când fermierii deschideau cardul,
înregistrauau acel număr,
și numărul ne-a ajutat să localizăm agricultorul
și să-i atribuim un pixel pe satelit.
Un satelit măsura apoi precipitațiile în următoarele 3 săptămâni,
şi dacă nu ploua, le înlocuiau semințele.
Una dintre primele...
(Aplauze) Staţi, n-am încheiat încă!
Unul dintre primii beneficiari din această garanție de replantare
a fost Bosco Mwinyi.
I-am vizitat ferma mai târziu, în august,
și aș dori să vă pot arăta zâmbetul de pe fața lui
când ne-a arătat recolta lui,
deoarece mi-a încălzit inima
şi m-a făcut să realizez de ce vânzarea de asigurări
poate fi un lucru bun.
Dar știţi, el a insistat să prindem în imagine toată recolta,
așa că a trebuit să ne depărtăm foarte mult.
Compania a asigurat recolta sa în acel sezon,
și cred că astăzi,
avem toate instrumentele necesare de a permite agricultorilor din Africa
să preia controlul asupra propriului lor destin.
Să nu mai fie ani de cupă.
În schimb, eu aștept cu nerăbdare, cel puțin într-un fel,
anul asigurării,
sau anul recoltei mari.
Mulţumesc.
(Aplauze)