Щороку від катастроф гине понад мільйон людей.
Два з половиною мільйони людей стали інвалідами або переселенцями,
і спільнотам потрібно буде від 20 до 30 років, щоб відновитись,
і мільярди економічних втрат.
Якщо початкова реакція відбудеться на день швидше,
можна буде скоротити загальне відновлення
на тисячу днів або ти роки.
Бачите, як це працює?
Якщо перші, хто зреагує, зможуть долучитись, врятувати життя,
стримати небезпеку, незважаючи на її походження,
це означає, що інші можуть взятись
за відновлення води, доріг, електрики,
і тоді конструктори, страхові агенти,
всі вони зможуть взятись за відновлення будинків,
що надалі означатиме відновлення економіки,
і, можливо, зробить її кращою і стійкішою до наступної катастрофи.
Головна страхова компанія повідомила,
що якщо вони можуть отримати позов домовласника на день раніше,
ремонт будинку цієї особи
відбудеться на шість місяців швидше.
Тому я розробляю робототехніку для катастроф -
тому що роботи можуть зробити так, щоб лихо відступило раніше.
Ви вже бачили декілька з них.
Це безпілотники.
Існує два види безпілотників:
вертольоти або колібрі;
з фіксованим крилом, яструб.
З 2005 вони почали широко використовуватись -
ураган Катріна.
Дозвольте показати вам, як ці колібрі, ці вертольоти працюють.
Фантастика для інженерів-будівельників.
Дають можливість побачити збитки, які не помітні через бінокль на землі,
або із зображення супутника,
або з будь-чого, що літає на вищому рівні.
Це потрібно не лише інженерам і страховим агентам.
Є предмети, як-от літаки з фіксованим крилом, чи яструби.
Сьогодні яструба можна використовувати для географічних досліджень.
Саме там ви стягуєте зображення разом
і отримуєте 3D реконструкцію.
Ми використовували обидва з них у ВЗГ зсувів у штаті Вашингтон,
тому що великою проблемою
було геопросторове і гідрологічне розуміння катастрофи -
не пошук і порятунок.
Пошукові і рятувальні команди тримали це під контролем,
і були впевнені в тому, що роблять.
Більшою проблемою було те, що річка і грязевий потік могли знищити їх
і затопити тих, хто зреагував.
Це наражало на небезпеку не тільки їх та зіпсоване майно,
це також ставило в майбутньому під загрозу вилов лосося
уздовж цієї частини штату Вашингтон.
Отож, їм було необхідно зрозуміти, що відбувається.
За сім годин доїхати з Арлінгтону
до посту керування операцією, до місця, де літали безпілотники,
обробити дані і повернутись до посту керування операцією в Арлінгтоні -
сім годин.
За сім годин ми надали їм дані, які вони могли б отримати
лише за два або три дні будь-яким іншим способом -
і з більшою роздільною здатністю.
Це кардинальна зміна.
І це не лише завдяки безпілотникам.
Точніше, вони неперевершені - але пам'ятайте,
80 відсотків людей живе біля води,
це означає, що наша ключова інфраструктура є під водою -
важкодоступні місця, наприклад, мости і подібні об'єкти.
і тому в нас є безпілотні морські апарати,
один із видів яких ви вже бачили, це SARbot, квадратний дельфін.
він занурюється і використовує звуковий гідролокатор.
Чому морські засоби передачі такі важливі,
і чому вони дуже, дуже важливі?
Їх недооцінюють.
Подумайте про цунамі в Японії -
400 миль прибережної зони було повністю спустошено,
удвічі більше, аніж було зруйновано ураганом Катріна у США.
Ви говорите про ваші мости, трубопроводи, порти - знищені.
А якщо у вас немає порту,
немає способу отримати достатньо гуманітарної допомоги,
щоб підтримати населення.
Це було великою проблемою, під час землетрусу на Гаїті.
Нам потрібні були морські літальні апарати.
Тепер, давайте подивимось з точки зору SARbot,
що вони бачили.
Ми працювали у риболовному порту.
З гідролокатором ми відновили рибальський порт за чотири години.
Було сказано, що потрібно шість місяців,
доки у порт зможе прибути група дайверів,
і в них це мало зайняти ще два тижні.
Вони мали пропустити осінній риболовецький сезон,
що був основною частиною економіки, він був їхнім Кейп-Кодом.
Безпілотні літаючі апарати дуже важливі.
Але знаєте, всі роботи, які я вам показала, малі,
бо роботи не роблять того, що роблять люди.
Вони можуть потрапити туди, куди люди не можуть.
І чудовий приклад цьому - Bujold.
Безпілотні наземні апарати - особливо малі,
отож Bujold -
(Сміх)
Привітайтеся з Bujold.
(Сміх)
Bujold широко використовувався у Центрі світової торгівлі
для того, щоб пройти через башти 1,2 та 4.
Ви сходите на валун, спускаєтесь по канату вниз, глибоко в приміщення.
Щоб подивитись на Центр світової торгівлі з точки зору Bujold, гляньте на це.
Ідеться про катастрофу, де не може втрутитись людина чи собака -
місце охоплене вогнем.
Єдина надія дістатись до постраждалих - через підвал,
вам потрібно пройти через приміщення у вогні.
Було так спекотно, що в одного з роботів гусениці стали плавитись і відпали.
Роботи не заміняють людей чи собак,
чи колібрі, чи яструбів, чи дельфінів.
Вони роблять нове.
Новим, інноваційним способом вони допомагають експертам.
Хоча найбільша проблема - не зробити роботів меншими.
Це не спроби зробити їх термостійкими.
Не створення більшої кількості сенсорів.
Найбільша проблема - це дані, інформатика,
тому що цим людям необхідно отримати правильні дані у потрібний час.
То чи не було б добре, якби експерти мали доступ до роботів відразу ,
не витрачаючи даремно свого часу,
щоб будь-хто міг використовувати роботів через Інтернет.
Давайте подумаємо про це.
Давайте подумаємо про аварію потягу з хімікатами у сільському окрузі.
Які шанси, що експерти, ваш інженер-хімік,
ваші залізничні транспортні інженери,
навчені користуватись будь-яким безпілотником, наявним у вашому окрузі?
Певно, жодних.
Отож, ми використовуємо такі типи інтерфейсів,
які дозволяють людям керувати роботом, не знаючи його моделі.
незалежно від того, чи використовували вони роботів раніше.
Роботи дають вам та експертам інформацію.
Проблема у наступному: хто отримує, яку інформацію і коли?
Варто зробити ось що - надіслати інформацію усім
і дати можливість її опрацювати.
Проблема в тому, що це переповнює мережу,
і, що найгірше, пригнічує когнітивні здібності
кожного, хто намагається отримати той один самородок інформації.
Їм потрібно прийняти рішення, яке щось змінить.
Нам треба подумати про такі види проблем.
Це інформація.
Щодо Центру світової торгівлі,
ми намагались вирішити проблему за допомогою даних з Bujold
лише, коли він був глибоко під уламками,
тому що цього хотіла команда армії резерву США.
Тоді ми не знали,
що б сподобалось інженерам-будівельникам;
інформація, яку ми записували на коробчаті балки, серійні номери,
локації, по мірі того, як ми спускались під уламки.
Ми втратили цінну інформацію.
Проблемою було зібрати усю інформацію
і передати її потрібним людям.
Тут є ще одна причина.
Ми дослідили, що деякі будівлі -
такі як школи,
час від часу інспектуються деякими агенціями
під час фази реагування.
Ми вивчаємо, чи можна дістати від роботів інформацію, щоб нею поділитись,
ми можемо не лише стиснути послідовність фаз,
скоротити час реагування,
але зараз ми можемо паралельно почати реагувати.
Кожен може побачити іноформацію.
Ми можемо її так скоротити.
Направді, "робототехніка катастроф" - неправильна назва.
Це не про роботів.
Це про інформацію.
(Оплески)
Отже, мій виклик вам:
наступного разу, коли ви почуєте про катастрофу,
шукайте роботів.
Вони можуть бути під землею, можуть бути під водою,
можуть бути в небі,
але вони повинні бути.
Покладайтесь на роботів,
тому що вони приходять на допомогу.
(Оплески)