Unii oameni cred că există o reţetă pentru discursurile TED:
„Vorbeşti pe un covor rotund, roşu.”
„Spui o poveste din copilărie.”
„Divulgi un secret personal.”
„Închei cu un însufleţitor îndemn la acţiune.”
Nu.
Nu aşa trebuie gândit un discurs TED.
De fapt, dacă abuzezi de aceste mijloace,
o să fii perceput ca stereotip sau manipulator emoţional.
Există un lucru pe care îl au în comun toate marile discursuri TED
şi aș vrea să vi-l împărtășesc,
pentru că în ultimii 12 ani am stat în primul rând,
ascultând multe sute de vorbitori extraordinari, ca aceştia.
I-am ajutat să se pregătească pentru audienţă maximă
şi am învăţat direct de la ei
secretele unui discurs grozav.
Şi chiar dacă aceşti vorbitori şi subiectele lor
par complet diferiţi,
au, de fapt, în comun un ingredient esenţial.
Şi este acesta:
prima ta sarcină ca vorbitor
e să transferi în mintea ascultătorilor un dar extraordinar:
un lucru ciudat şi frumos pe care îl numim „idee”.
Daţi-mi voie să vă arăt:
Aici e Haley.
Urmează să ţină un discurs TED
şi sincer, e îngrozită.
(Video) Prezentator: Haley Van Dyck!
(Aplauze)
Timp de 18 minute,
1.200 de oameni, mulţi fără să se fi cunoscut înainte,
realizează că se crează o sincronizare între creierele lor şi cel al lui Haley
şi între creierele lor.
Efectiv încep să prezinte aceleaşi tipare ale undelor cerebrale.
Şi nu e vorba doar că simt aceleaşi emoţii.
Ceva şi mai surprinzător se întâmplă.
Să vedem puţin ce se întâmplă în creierul lui Haley.
Sunt miliarde de neuroni interconectaţi într-un hăţiş imposibil.
Dar priviţi aici, chiar aici:
câteva milioane dintre ei sunt interconectaţi
într-un mod ce reprezintă o singură idee.
Şi, incredibil, exact acelaşi tipar e reprodus în timp real
în minţile tuturor celor care ascultă.
Chiar așa: în doar câteva minute,
un tipar ce implică milioane de neuroni
e teleportat în 1.200 de minţi,
prin simplul fapt că oamenii ascultă o voce şi privesc un chip.
Dar stai -- ce e, de fapt, o idee?
Ei bine, puteţi să o priviţi ca pe un model de informaţie
ce ne ajută să înţelegem şi să străbatem lumea.
Ideile sunt de toate formele şi mărimile,
de la complexe şi analitice,
la simple şi estetice.
Iată doar câteva exemple de pe scena TED.
Sir Ken Robinson: creativitatea e cheia către viitorul copiilor noştri.
(Video) Sir Ken Robinson: Argumentul meu e că acum,
creativitatea e la fel de importantă în educaţie ca alfabetizarea,
şi ar trebui să îi acordăm acelaşi statut.
Chris Anderson: Elora Hardy - frumuseţea construcţiilor de bambus.
(Video) Elora Hardy: Creşte pretutindeni,
e dur, elegant, rezistent la cutremur.
CA: Chimamanda Adichie -- oamenii sunt mai mult decât o singură identitate.
(Video) Chimamanda Adichie: Povestea singulară naşte stereotipuri,
iar problema stereotipurilor nu e că sunt neadevărate,
ci că sunt incomplete.
CA: Mintea voastră e înţesată de idei
şi nu la întâmplare.
Sunt conectate cu grijă.
Împreună, formează o structură uimitor de complexă
care e concepţia voastră despre lume.
E sistemul de operare al creierului vostru.
E modul în care navigaţi prin lume.
Şi e clădit din milioane de idei individuale.
De exemplu, dacă o mică parte a concepţiei voastre despre lume
este ideea că pisicuțele sunt adorabile,
atunci când veți vedea asta,
veţi reacţiona aşa.
Dar dacă un alt element al acestei concepţii
este ideea că leoparzii sunt periculoşi,
atunci când vedeți asta,
o să reacţionaţi puţin diferit.
Așadar, e destul de evident
de ce sunt cruciale ideile ce formează imaginea voastră despre lume.
E necesar să vă puteţi baza pe ele -- un ghid
către înfricoşătoarea, dar minunata lume reală.
Viziunile despre lume ale unor oameni diferiţi, pot fi foarte diferite.
De exemplu,
cum reacţionează viziunea voastră când vedeţi imaginea asta:
(Video) Dalia Mogahed: Ce gândiţi când mă priviţi?
„O femeie religioasă”, „o expertă”, poate chiar „o soră”?
Sau „oprimată”, „spălată pe creier”,
„o teroristă”?
CA: Orice aţi răspunde,
sunt milioane de oameni care ar reacţiona foarte diferit.
De aceea ideile chiar contează.
Dacă sunt comunicate corespunzător, pot schimba, pentru totdeauna,
viziunea unora asupra lumii,
influenţându-le acţiunile atât acum cât şi în viitor.
Ideile sunt cea mai puternică forţă care modelează cultura umană.
Dacă accepţi
că sarcina ta principală ca vorbitor e să creezi o idee
în minţile spectatorilor,
iată patru sfaturi pentru îndeplinirea acestui obiectiv:
Unu: limitează-ţi discursul la o singură idee importantă.
Ideile sunt lucruri complexe;
trebuie să cerni discursul aşa încât să te poţi concentra
pe idee care te pasionează cel mai mult,
şi să-ţi oferi posibilitatea să explici corespunzător acel lucru.
Trebuie să prezinţi contextul, să dai exemple, să-l însufleţeşti.
Alege o idee
şi fă din ea firul călăuzitor al întregului tău discurs,
în aşa fel încât orice spui să fie legat cumva de ea.
Doi: dă-le ascultătorilor un motiv să le pese.
Înainte să începi să construieşti în minţile spectatorilor,
trebuie să ai permisiunea lor să intri acolo.
Care e unealta principală pentru asta?
Curiozitatea.
Stârneşte curiozitatea publicului.
Foloseşte întrebări frapante, provocatoare
ca să arăţi de ce un lucru e ciudat şi trebuie explicat.
Dacă poţi releva o ruptură în viziunea cuiva asupra lumii,
va simţi nevoia să umple acel vid de cunoştinţe.
Odată ce ai aprins această dorinţă,
va fi mult mai uşor să-ţi construieşti ideea.
Trei: construiţi-vă ideea bucată cu bucată,
din concepte pe care publicul le înţelege deja.
Folosiţi puterea limbajului
ca să împletiţi concepte care există deja
în minţile ascultătorilor...
dar nu limbajul vostru, limbajul lor.
Porniţi de la poziţia lor.
Vorbitorii uită deseori că mulţi dintre termenii şi conceptele cunoscute lor
sunt complet necunoscute auditoriului.
Metaforele pot juca un rol crucial ca să arăţi cum se îmbină piesele,
pentru că ele dezvăluie forma dorită a tiparului,
plecând de la ideea că ascultătorul înţelege deja.
De exemplu, când Jennifer Kahn
a dorit să explice noua şi incredibila biotehnologie numită CRISPR,
a spus: „E ca şi cum, pentru prima dată,
aţi avea un procesor de text pentru editarea ADN-ului.
CRISPR vă permite să tăiaţi şi să lipiţi informaţia genetică foarte uşor.”
Acum, o explicaţie vie ca aceasta oferă un moment „a-ha” satisfăcător
pentru că se pliază pe o zonă a minţii noastre.
De aceea e important să testaţi discursul pe prieteni de încredere
şi să descoperiţi care părţi nu le înţeleg.
Patru, pontul final:
Faceţi ca ideea voastră să merite să fie împărtăşită
Adică întrebaţi-vă:
„Pe cine ajută această idee?”
Şi trebuie să fiţi sinceri când vă răspundeţi.
Dacă ideea vă e utilă doar vouă sau organizaţiei voastre,
atunci, regret să vă spun, probabil nu merită împărtăşită.
Auditoriul va vedea prin voi.
Dar dacă credeţi că ideea are potenţialul
să lumineze ziua altcuiva,
sau să schimbe în bine perspectiva cuiva,
sau să inspire pe cineva să facă un lucru altfel,
atunci aveţi ingredientul de bază pentru un discurs cu adevărat grozav,
unul care poate fi un dar pentru ei şi pentru noi toţi.