Ditt företag lanserar en sökning för en ledig tjänst.
Ansökningarna börjar trilla in,
och de kvalificerade kandidaterna identifieras.
Nu börjar uttagningen.
Person A: Ivy League-universitet, högsta betyg, fläckfritt CV.
bra referenser.
Alla de rätta sakerna.
Person B: kommunal skola, en hel del jobbhoppande,
med udda arbeten som kassör, och sjungande servitris.
Men kom ihåg - båda är kvalificerade.
Så nu frågar jag dig:
Vem kommer du att välja?
Mina kollegor och jag skapade några väldigt officiella termer
för att beskriva
två tydliga kategorier av kandidater.
Vi kallar A "Silverskeden",
den som uppenbarligen haft förmåner och varit ämnad för framgång.
Och vi kallar B "Kämparen",
den som behövde kämpa emot väldiga odds
för att komma till samma plats.
Du hörde precis en personaldirektör referera till personer
som "Silverskedar" och "Kämpare" -
(Skratt)
vilket inte helt är politiskt korrekt och låter rätt dömande.
Men innan min personalvetarlegitimation
blir återkallad,
(Skratt)
låt mig förklara.
Ett CV berättar en historia.
Och genom åren har jag lärt mig något om människor
vars erfarenheter kan läsas som ett lapptäcke,
som får mig att stanna upp och faktiskt överväga dem
innan deras CV blir ivägslängda.
En rad av udda jobb kan indikera
inkonsekvens, brist på fokus, oförutsägbarhet.
Det kan även visa på en dedikerad kamp mot hinder.
Åtminstone så förtjänar Kämparen en intervju.
För att vara tydlig,
så har jag inget emot Silverskeden;
att komma in på och ta examen vid ett elituniversitet
kräver mycket hårt arbete och uppoffringar.
Men om hela ditt liv har varit styrt mot framgång,
hur kommer du då att hantera hårda tider?
En person som jag anställde kände att, eftersom han gått på ett elituniversitet,
så fanns det vissa uppgifter som han var för fin för,
som att tillfälligt utföra fysiskt arbete för att bättre förstå en verksamhet.
Till slut sa han upp sig.
Men å andra sidan,
vad händer när hela ditt liv är ämnat för misslyckande
och du faktiskt lyckas?
Jag vill uppmana dig att intervjua Kämparen.
Jag vet en hel del om detta eftersom jag är en Kämpare.
Innan jag föddes,
blev min pappa diagnosticerad med paranoid schizofreni,
och han kunde inte behålla ett jobb trots sin briljans.
Våra liv var en del "Gökboet,"
en del "Uppvaknanden"
och en del "A Beautiful Mind."
(Skratt)
Jag är det fjärde av fem syskon uppväxta med en ensamstående mamma
i ett tufft område i Brooklyn, New York.
Vi ägde aldrig ett hem, en bil, en tvättmaskin,
och största delen av min barndom, inte heller någon telefon.
Så jag var högst motiverad
att förstå förhållandet mellan affärsframgångar och Kämpare,
för mitt liv kunde lätt ha utvecklats helt annorlunda.
När jag träffade framgångsrika affärsmänniskor
och läste profiler för högt uppsatta ledare
så upptäckte jag samband.
Många av dem hade upplevt tidiga svårigheter,
allt från fattigdom, övergivenhet,
bortgång av en förälder i ung ålder,
till inlärningssvårigheter, alkoholism och våld.
Den konventionella tanken har varit att trauma leder till misär,
och det har varit mycket fokus på resulterande dysfunktion.
Men under forskning av dysfunktionalitet, avslöjade data en oväntad insikt:
att till och med de värsta omständigheter kan resultera i tillväxt och förändring.
Ett anmärkningsvärt och motsägelsefullt fenomen
har upptäckts,
som forskare kallar för posttraumatiskt växande.
I en studie designad för att mäta effekter av motgångar
på utsatta barn,
bland en delmängd av 698 barn
som upplevde de mest allvarliga och extrema förhållanden,
växte en tredjedel upp till att leva hälsosamma, framgångsrika, produktiva liv.
Trots allt, mot väldiga odds, lyckades de.
En tredjedel.
Ta detta CV.
Denna killes föräldrar adopterade bort honom.
Han gick aldrig ut college.
Han hoppar runt mellan jobb en hel del,
åker till Indien i ett år,
och till råga på allt så har han dyslexi.
Skulle du anställa denna kille?
Hans namn är Steve Jobs.
I en studie av världens mest framgångsrika entreprenörer,
visade det sig att en oproportionerligt stor mängd hade dyslexi.
I USA hade 35 procent
av de studerade entreprenörerna dyslexi.
Det som är anmärkningsvärt är att dessa entreprenörer
som upplevt posttraumatiskt växande
nu ser sina inlärningssvårigheter
som en önskvärd svårighet som försett dem med en fördel
för att de blev bättre lyssnare och la mer uppmärksamhet på detaljer.
De tycker inte att de blev dem de är trots motgångar,
de vet vilka de är på grund av motgångar.
De accepterar sina trauman och motgångar
som grundstenar för vilka de har blivit,
och de vet att utan de erfarenheterna
kanske de inte hade utvecklat de muskler och den beslutsamhet som krävs
för att bli framgångsrika.
En av mina kollegor fick hela sitt liv uppochnervänt
som ett resultat av kulturrevolution i Kina 1966.
Vid 13 års ålder blev hans föräldrar förflyttade till landet,
skolorna stängde, han lämnades ensam kvar i Beijing
och fick ta hand om sig själv tills han var 16,
då han fick ett jobb i en klädfabrik.
Men istället för att acceptera sitt öde,
tog han ett beslut att fortsätta med sin utbildning.
Elva år senare,
när det politiska landskapet hade ändrats,
hörde han talas om ett antagningsprov till ett mycket fint universitet.
Han hade tre månader på sig att lära sig hela läroplanen
för mellanstadiet till gymnasiet.
Så varje dag när han kom hem från fabriken,
tog han en tupplur,
pluggade till 4 på morgonen, gick tillbaka till jobbet
och återupprepade denna rutin varje dag under tre månaders tid.
Han gjorde det, han lyckades.
Hans engagemang för studierna var orubbat, och han förlorade aldrig hoppet.
Idag har han en magisterexamen,
och hans döttrar har examina från Cornell och Harvard.
Kämpare är drivna av tron
att den enda person som du har full kontroll över
är dig själv.
När saker och ting inte slutar så bra, frågar sig Kämpare,
"Vad kan jag göra annorlunda för att skapa bättre resultat?"
Kämpare har ett ändamål
som förhindrar dem att ge upp om sig själva,
typ som när du har överlevt fattigdom, en galen pappa och flera överfall,
så tänkter du, "Affärsutmaning?...
(Skratt)
Verkligen?
Lätt som ett plätt. Jag tar hand om detta."
(Skratt)
Och det påminner mig - humor.
Kämpare vet att humor tar dig igenom de svåraste tiderna,
och skratt hjälper dig att ändra ditt perspektiv.
Och slutligen finns det förhållanden.
Folk som övervinner motgångar gör det inte på egen hand.
Någonstans på vägen,
hittar de människor som tar fram det bästa i dem,
som bryr sig om deras framgång.
Att ha någon du kan lita på, vad som än händer,
är avgörande för att övervinna motgångar.
Jag hade tur.
På mitt första jobb efter college
hade jag ingen bil, så jag samåkte över två broar
med en kvinna som var presidentens assistent.
Hon såg mig arbeta
och uppmuntrade mig att fokusera på min framtid,
inte leva i mitt förflutna.
På vägen har jag mött så många männniskor
som gett mig brutalt ärlig feedback,
råd och mentorskap.
Dessa människor bryr sig inte om
att jag en gång var sjungande servitris för att kunna betala för college.
(Skratt)
Jag lämnar er med en sista, värdefull insikt.
Företag som är engagerade i mångfald och inkluderande åtgärder,
tenderar att stötta Kämpare
och prestera bättre än sina kollegor.
Enligt "DiversityInc",
visade en mångfaldsstudie av deras 50 främsta företag,
att de presterade 25 procent bättre än företagen på S&P 500.
Så tillbaka till min första fråga.
Vem satsar du på:
Silverskeden eller Kämparen?
Jag säger, välj den underskattade kandidaten,
vars hemliga vapen är passion och mening.
Anställ Kämparen.
(Applåder)