Vaša spoločnosť začne hľadať kandidáta na otvorenú pozíciu.
Začnú sa vám hrnúť životopisy
a vy identifikujete kvalifikovaných kandidátov.
Teraz začína výber.
Osoba A: Prestížna škola, výborné výsledky, bezchybný životopis,
skvelé odporúčania.
Všetky dobré veci.
Osoba B: štátna škola, dosť vystriedaných pozícií
a zvláštne práce ako pokladník alebo spievajúca čašníčka.
Ale pamätajte, obaja sú kvalifikovaní.
Tak sa vás pýtam:
Koho si vyberiete?
Spolu s kolegami sme vytvorili oficiálny termín
na pomenovanie týchto dvoch rozdielnych typov kandidátov.
Osobu A voláme „Strieborná lyžička“ ,
pretože je to človek, ktorý mal evidentne všetky výhody a bol odsúdený na úspech.
Osobu B voláme „Bojovník“,
pretože musel bojovať proti veľkým neduhom,
aby sa dostal tam, kam Osoba A.
Práve ste počuli riaditeľku ľudských zdrojov, ako sa vyjadruje o ľuďoch
ako o Striebornej lyžičke a Bojovníkovi,
(smiech)
čo nie je úplne politicky správne a znie to, akoby som ich súdila.
Ale predtým, ako mi odoberú môj certifikát na prácu v ľudských zdrojoch,
(smiech)
nechajte ma to vysvetliť.
Životopis hovorí príbeh.
Za tie roky som sa naučila niečo o ľuďoch,
ktorých skúsenosti vyzerajú ako prešívaná prikrývka
a to ma vždy prinúti sa zastaviť a naozaj zvážiť ich záujem o prácu
predtým, ako vyhodím ich životopis.
Séria zvláštnych prác môže naznačovať
nezrovnalosť, nedostatok pozornosti, nepredvídateľnosť.
Alebo to môže signalizovať úsilie bojovať proti prekážkam.
Bojovník si zaslúži prinajmenšom aspoň osobný pohovor.
Aby bolo jasné,
nemám nič proti Strieborným lyžičkám,
dostať sa na elitnú školu a dostať sa až po promócie
si vyžaduje tvrdú prácu a obetu.
Ale ak celý tvoj život bol nastavený smerom k úspechu,
ako zvládneš ťažké časy?
Jeden človek z elitnej univerzity, ktorého som prijala,
mal pocit, že niektoré úlohy boli pod jeho úroveň,
ako napríklad dočasne pracovať manuálne s cieľom lepšie pochopiť celú operáciu.
Časom dal výpoveď.
Ale na druhej strane,
čo ak celý váš život ste boli odsúdení na neúspech
a potom zrazu uspejete?
Chcem vás vyzvať, aby ste sa porozprávali s Bojovníkom.
Viem o tom veľa, pretože sama som Bojovník.
Predtým, ako som sa narodila,
môjmu otcovi diagnostikovali paranoidnú schyzofréniu
a preto si nemohol udržať zamestnanie, napriek svojej inteligencii.
Naše životy boli z jeden časti „Prelet nad kukučím hniezdom“,
z jednej časti „Čas prebudenia“
a z jednej časti „Čistá duša“.
(smiech)
Som štvrté z piatich detí vychovaných slobodnou matkou
v nebezpečnej časti Brooklynu v New Yorku.
Nikdy sme nevlastnili dom, auto, práčku
a väčšinu môjho detstva sme nemali ani telefón.
Bola som preto motivovaná
porozumieť vzťahu medzi úspechom v biznise a Bojovníkom,
pretože môj vlastný život mohol takisto dopadnúť úplne inak.
Ako som stretávala rôznych úspešných ľudí
a čítala profily lídrov s najväčšou mocou,
všimla som si rôzne podobnosti.
Mnohí z nich mali problémy v detstve,
či už išlo o chudobu, opustenie,
smrť rodiča v rannom veku,
až po problémy s učením, alkoholizmus alebo násilie.
Konvenčné myslenie hovorí, že trauma vedie k poruchám
a prikladala sa veľká pozornosť následnej dysfunkcii.
Ale počas štúdia tejto dysfunkcie dáta odhalili nečakaný náhľad na vec,
že aj tie najhoršie okolnosti môžu viesť k rastu a zmene.
Bol objavený úžasný a takmer neuveriteľný fenomén,
ktorý vedci nazývajú Post-traumatický rast.
V jednej štúdii zameranej na meranie účinkov nepriazne
u rizikových detí,
zo vzorky 698 detí,
ktoré zažili tie najťažšie a najextrémnejšie podmienky,
až tretina teraz žije zdravý, úspešný a produktívny život.
Napriek všetkej nepriazni sú teraz úspešní.
Jedna tretina.
Pozrite si napríklad tento životopis.
Rodičia tohto chlapca ho dali na adopciu.
Nikdy neskončí vysokú školu.
Často strieda prácu,
ide na ročný pobyt do Indie
a k tomu všetkému má ešte aj dyslexiu.
Prijali by ste tohto chlapca?
Jeho meno je Steve Jobs.
V štúdii o najúspešnejších podnikateľoch sveta
sa zistilo, že neúmerný počet z nich má dyslexiu.
V Spojených Štátoch,
35% podnikateľov zahrnutých v prieskume má dyslexiu.
Pozoruhodné je, že spomedzi všetkých podnikateľov,
ktorí zažili post-traumatický rast,
teraz vnímajú ich poruchu učenia
ako žiadúcu komplikáciu, ktorá im dala výhody,
pretože sa stali lepšími poslucháčmi a dávali si väčší pozor na detaily.
Nemyslia si, že sú tými, kým sú napriek nepriazni,
ale sú nimi vďaka nepriazni.
Prijímajú ich traumu a ťažkosti
ako kľúčové elementy toho, kým sa stali
a vedia, že bez týchto zážitkov
by možno neboli schopní dosiahnuť kvality potrebné na to,
aby sa stali úspešnými.
Jeden z mojich kolegov mal život úplne prevrátený naruby
po Čínskej kultúrnej revolúcii v roku 1966.
Keď mal 13 rokov, jeho rodičia boli vyhnaní na vidiek,
školy boli zatvorené
a on ostal sám v Beijingu a staral sa o seba sám až do 16 rokov,
kedy dostal prácu v továrni na oblečenie.
Ale namiesto toho, aby prijal svoj osud,
zaviazal sa, že bude pokračovať vo svojom vzdelávaní.
O jedenásť rokov neskôr, keď sa politická situácia zmenila,
započul o veľmi náročných prijímacích testoch na univerzitu.
Mal iba tri mesiace na to, aby sa naučil celé učivo
druhého stupňa a strednej školy.
Každý deň, keď sa vrátil domov z továrne
si zdriemol, študoval do 4 rána, išiel späť do práce
a opakoval tento cyklus každý deň po dobu troch mesiacov.
Zvládol to, uspel.
Jeho záväzok k vzdelaniu bol neoblomný a nikdy nestratil nádej.
Dnes je držiteľom magisterského titulu
a obe jeho dcéry majú tituly z Cornell-u a Harvard-u.
Bojovníci sú poháňaní vierou,
že jediný človek, nad ktorým máš kontrolu, si ty sám.
Ak sa veci úplne nepodaria,
Bojovníci sa pýtajú: „Čo môžem spraviť lepšie, aby som dosiahol lepší výsledok?“
Bojovníci majú veľký cit pre účel,
ktorý im zabraňuje vzdať sa,
niečo ako keď ste prežili chudobu, šialeného otca a niekoľko prepadov,
tak si poviete: „Obchodná výzva?“
(smiech)
Naozaj?
„To je hračka. To zvládnem.“
(smiech)
A to mi pripomína-humor.
Bojovníci vedia, že humor vás prenesie cez ťažké časy
a smiech vám pomôže zmeniť pohľad na vec.
A na koniec-vzťahy.
Ľudia, ktorí prekonajú nepriazeň osudu, to nespravia sami.
Niekde počas cesty
si nájdu ľudí, ktorí z nich dostanú to najlepšie
a ktorí sa zaujímajú o ich úspech.
Mať niekoho, na koho sa môžeš spoľahnúť, aj keby čo bolo,
je nevyhnutné k prekonaniu nepriazne osudu.
Ja som mala šťastie.
Počas mojej prvej práce po škole
som nemala auto, tak ma cez dva mosty vozila žena,
ktorá robila asistentku prezidentovi.
Sledovala moju prácu
a nabádala ma sústrediť sa na budúcnosť
a nelipnúť na minulosti.
Počas kariéry som stretla mnoho ľudí,
ktorí mi dali niekedy až príliš úprimnú spätnú väzbu,
radu a mentorovali ma.
Týmto ľudom nevadilo,
že som niekedy pracovala ako spievajúca čašníčka, aby som si zaplatila univerzitu.
(smiech)
Nechám vás s jednou poslednou cennou radou.
Spoločnosti, ktorým záleží na pestrosti a akceptácii nových zamestnancov
zväčša podporujú Bojovníkov,
ktorí sú nakoniec lepší ako ostatní.
Podľa Diversity Inc,
podľa štúdie rozmanitosti v 50 top spoločnostiach
mali lepšie výsledky ako spoločnosti S&P500 o 25%.
Takže späť k mojej pôvodnej otázke.
Na koho si stavíte:
Strieborná lyžička alebo Bojovník?
Ja vám radím vybrať si podceňovaného uchádzača,
ktorého tajnými zbraňami sú vášeň a zmysel.
Najmite Bojovníka.
(potlesk)