Så, hvis du er blandt publikum idag,
eller du måske ser denne video på et andet tidspunkt og sted
er du en deltager i de digitale rettigheders økosystem.
Uanset om du er kunstner, tekniker,
advokat eller en fan,
så har håndtering af copyright direkte indvirkning på dit liv.
Nu er rettighedsforvaltning ikke længere
et spørgsmål om ejerskab.
Det er et indviklet net af relationer
og en kritisk del af vores kulturelle landskab.
YouTube bekymrer sig dybt om indholdets ejeres rettigheder.
Men for at give dem valgmuligheder, hvad de kan gøre
med kopier, mash-ups og meget mere,
bliver vi først nødt til at identificere
hvornår copyright-materiale er uploadet til vores hjemmesider.
Lad os se på en specifik video, så du kan se, hvordan det fungerer
For to år siden frigav musikeren Chris Brown,
den officielle video til hans single, "Forever".
En fan så den på TV,
optog den med kameraet på mobilen,
og uploadede den til YouTube.
Fordi Sony Music havde registreret Chris Brown's video
i deres Content ID system,
kunne de indenfor få sekunder
opdage kopieringen,
og dernæst bestemme, hvad der så skulle gøres.
Men hvordan ved man at en brugers video er en kopi?
Tja, det starter med at ejerne af indholdet
leverer aktiver ind i vores database,
sammen med en skik politik
der fortæller os, hvad der skal gøres, når vi finder en match.
Vi sammenligner hver upload
med alle referencefilererne i vores database.
Nu vil dette zonekort vise dig
hvordan hjernen af systemet virker.
Her kan vi se den orginale referencefil
blive sammenlignet med brugergenereret indhold.
Systemet sammeligner hvert minut
af dem alle for at se om der er en match.
Det betyder at vi kan identificere en match
selvom den anvendte kopi blot er en del af den oprindelige fil,
spilles i slow motion
og har forringet lyd- og videokvalitet.
Og det gør vi hver gang
en video bliver uploadet til YouTube.
Og det er over 20 timers video hvert minut.
Når vi har en match,
anvender vi den politik, som de rettighedsejeren har fastsat.
Og skalaen og hastigheden af systemet
er virkelig betagende.
Vi snakker ikke bare om få videoer.
Vi snakker omkring over
100 år af videoer hver dag,
imellem nye uploads og de scanninger,
som vi jævnligt foretager i alt indhold på webstedet.
Og når vi sammenligner de 100 år af videoer,
sammenligner vi dem med millioner
af referencefiler i vores database.
Det ville svare til, at 36.000 mennesker
stirrer på 36.000 skærme
hver eneste dag, uden så meget som at holde kaffepause.
Hvad gør vi, når vi finder en match?
Tja, de fleste rettighedsejere vil, istedet for en blokering,
give tilladelse til at kopieringen offentliggøres.
Og så kan de nyde godt gennem eksponering,
reklamen og forbundne salg.
Husker I Chris Brown's video, "Forever"?
Det havde sin dag i solen og derefter faldt den ud af hitlisterne.
Og det lignede slutningen på dénhistorie.
Men på et tidspunkt sidste år, blev et ungt par gift.
Dette er deres bryllupsvideo.
Du har nok set den.
(Musik)♫♫♫
Det fantastiske omkring den er,
hvis bryllupsceremonien var så sjov,
kan du så forestille dig, hvor sjov receptionen må have været?
Jeg mener, hvem er disse mennesker?
Jeg ville vildt godt med til det bryllup.
Deres lille bryllupsvideo
blev set over 40 millioner gange.
Og istedet for at blokere,
tillod Sony at videoen blev uploadet.
Og de reklamerede for den
og forbandt den til iTunes.
Og sangen, 18 måneder gammel,
kom tilbage på 4. pladsen på iTunes's hitliste.
Så Sony får indtægter fra begge af disse.
Og Jill og Kevin, det lykkelige par,
de kom tilbage fra deres bryllupsrejse
og konstaterede, at deres video var blevet vanvittigt viral.
Og de blev inviteret til en masse talkshows.
Og de brugte muligheden til at gøre en forskel.
Denne video gav over 26.000 dollars i donation
til kampen mod vold i hjemmet.
Og "JK Wedding Entrance Dance" blev så populær
at NBC parodierede den på sæsonfinalen af "The Office,"
hvilket bare beviser,
at det er virkelig et økosystem af kulturen.
Fordi det ikke bare amatører som låner fra store studier,
men indimellem store studier, som låner fra amatører.
Ved at give et valg, kan vi skabe en kultur med muligheder.
Og alt hvad det tog at ændre tingene,
var at give mulighed for valg gennem rettighedsidentifikation.
Hvorfor er der ingen, der har løst dette problem før?
Fordi det er et stort problem,
og indviklet og rodet.
Det er ikke ualmindeligt, at en enkelt video
har flere rettighedesejere.
Der er musikalske selskaber.
Der er flere musikudgivere.
Og hver af disse kan variere fra land til land.
Og der er masser af tilfælde
hvor vi har mere end ét værk presset sammen.
Så vi er nødt til at administrere mange krav
til den samme video.
YouTube's Content ID system behandler alle disse sager.
Men systemet fungerer kun med
deltagelse af rettighedsejerne.
Hvis du har indhold, som andre uploader til YouTube,
skal du registere dig i Content ID systemet,
og så vil du have mulighed
for at bestemme, hvordan indholdet bliver brugt.
Og tænk grundigt over de politikker, du tillægger det pågældende indhold.
Ved blot at blokere alt genbrug,
kan du gå glip af nye kunstformer,
nyt publikum,
nye distributionskanaler
og nye indtægtskilder.
Men det handler ikke kun om dollars og indtryk.
Bare se på al glæden
der spredtes via progressiv forvaltning af rettigheder
og ny teknologi.
Og vi kan alle blive enige om, at glæde absolut er en idé, som er værd at sprede.
Tak.
Klappesalver