שלום ילדים.
(צחוק)
אני בת 71.
(מחיאות כפיים)
בעלי בן 76.
ההורים שלי בשנות ה-90 המאוחרות שלהם,
ואוליביה, הכלבה, בת שש-עשרה.
אז בואו נדבר על הזדקנות.
תנו לי לספר לכם איך אני מרגישה
כשאני רואה את הקמטים שלי במראה
ואני מבינה שחלקים ממני צנחו
ואני לא יכולה יותר למצוא אותם.
(צחוק)
מארי אוליבר אומרת באחד מהשירים שלה,
"אמור לי, מה אתה מתכנן לעשות
בחיים היחידים הפרועים ויקרי הערך שלך?"
אני, אני מתכוונת לחיות מתוך תשוקה.
מתי אנחנו מתחילים להזדקן?
החברה מחליטה מתי אנחנו זקנים,
בערך סביב גיל 65, כשאנחנו מקבלים ביטוח רפואי,
אבל למעשה אנחנו מתחילים להזדקן מרגע הלידה.
אנחנו מזדקנים ממש ברגע זה,
וכולנו חווים זאת באופן שונה.
כולנו מרגישים צעירים יותר מגילנו האמיתי,
בגלל שהנפש איננה מזדקנת.
אני עדיין בת 17.
סופיה לורן, תסתכלו עליה.
היא אומרת שכל מה שאתם רואים
היא חייבת לספגטי.
אני ניסיתי את זה ועליתי 5 קילוגרמים
במקומות הלא נכונים.
אבל הגישה, הזדקנות היא גם גישה ובריאות.
אבל החונכת האמיתית שלי במסע ההזדקנות הזה
היא אולגה מוריי.
נערת קליפורניה הזו בגיל 60
התחילה לעבוד בנאפל כדי להציל נערות צעירות
מהתעללות בבתיהן.
בגיל 88, היא הצילה 12,000 בנות,
והיא שינתה את התרבות במדינה.
(מחיאות כפיים)
כעת זה כבר לא חוקי שאבות
ימכרו את בנותיהם לעבדות.
היא גם הקימה בתי יתומים
ומרפאות תזונתיות.
היא תמיד שמחה
וצעירה לעד.
מה אני איבדתי בעשורים האחרונים?
אנשים, כמובן,
מקומות, ואת האנרגיה הבלתי נדלית של נעורי,
ואני מתחילה לאבד עצמאות,
וזה מפחיד אותי.
ראם דאס אומר שתלות כואבת,
אבל אם מקבלים אותה, ישנו פחות סבל.
אחרי שבץ חמור מאוד,
רוחו הנצחית מביטה בשינויים
בגוף בעדנה,
והוא אסיר תודה לאנשים שעוזרים לו.
מה הרווחתי?
חופש: אני לא צריכה להוכיח כלום יותר.
אני לא תקועה ברעיון של מי שהייתי,
מי אני רוצה להיות,
או מה שאחרים מצפים ממני להיות.
אני לא צריכה לשמח גברים יותר,
רק חיות.
אני כל הזמן אומרת לאגו שלי לסגת
ולתת לי להינות ממה שעוד יש לי.
הגוף שלי אולי מתפרק,
אבל המוח שלי לא, עדיין.
אני אוהבת את המוח שלי.
אני מרגישה קלילה יותר.
אני לא שומרת טינות, שאיפות, יוהרה,
אף לא אחד מהחטאים שאפילו לא
שווים את הטרחה.
זה נפלא לשחרר.
הייתי צריכה להתחיל זאת מוקדם יותר.
ואני גם מרגישה רכה יותר
כי אני לא מפחדת להיות פגיעה.
אני לא רואה זאת כחולשה יותר.
והרווחתי רוחניות.
אני מודעת שלפני,
מוות היה בשכונה,
עכשיו, הוא בבית ליד, או בביתי שלי.
אני מנסה לחיות במודעות
ולחיות את הרגע.
דרך אגב, הדאלאי לאמה
הוא אדם שהזדקן יפייפה,
אבל מי רוצה להיות צמחוני ולהתנזר ממין?
(צחוק)
מדיטציה עוזרת.
(וידאו) ילד: אום..אום..אום..
איזבל אלנדה: אום..אום.. הנה זה.
וזה טוב להתחיל מוקדם.
אתם יודעים, בשביל נקבה יהירה שכמוני,
זה מאוד קשה להזדקן בתרבות הזו.
בפנים אני מרגישה טוב, מקסימה, מפתה, סקסית.
אף אחד אחר אינו רואה זאת. (צחוק)
אני בלתי נראית.
אני רוצה להיות במרכז העניינים.
אני שונאת להיות בלתי נראית.
(צחוק) (מחיאות כפיים)
זוהי גרייס דאמאן.
היא בכיסא גלגלים במשך שש שנים
אחרי תאונת דרכים נוראית.
היא אומרת שאין דבר יותר חושני
מאשר מקלחת חמה,
כשכל טיפת מים
היא ברכה לחושים.
היא לא רואה את עצמה כנכה.
בראשה, היא עדיין גולשת באוקיינוס.
אתל סידרמן, אקטיביסטית נמרצת ואהובה
במקום בו אני גרה בקליפורניה.
היא נועלת נעלי לכה אדומות,
והמנטרה שלה היא שצעיף אחד זה נחמד
אבל שניים זה עדיף.
היא אלמנה כבר כתשע שנים,
אבל היא לא מחפשת בן זוג אחר.
היא אומרת שיש רק מספר מצומצם
של דרכים לתקוע ---
ובכן, היא אומרת זאת בדרך אחרת ---
והיא ניסתה את כולן.
(צחוק)
אני, לעומת זאת,
עדיין יש לי פנטזיות מיניות על אנטוניו בנדרס --
(צחוק) ---
ובעלי המסכן צריך לסבול את זה.
אז איך אני יכולה להמשיך להיות נלהבת?
אני לא יכולה להכריח את עצמי להיות נלהבת בגיל 71.
אני מתאמנת כבר זמן מה,
וכשאני מרגישה מרוקנת ומשועממת, אני מזייפת.
גישה, גישה.
איך אני מתאמנת? אני מתאמנת בלהגיד כן
לכל דבר שעובר בדרכי:
דרמה, קומדיה, טרגדיה,
אהבה, מוות, אבידות.
כן לחיים.
ואני מתאמנת בכך שאני מנסה להישאר מאוהבת.
זה לא תמיד עובד,
אבל אי אפשר להאשים אותי בכך שאני מנסה.
ובנימה של סיום,
פרישה לגמלאות נקראת בספרדית - jubilación.
ופירושה חגיגה.
כבר שילמנו את חובותינו.
תרמנו לחברה.
עכשיו זה הזמן שלנו, וזה זמן נהדר.
אלא אם כן אתם חולים או עניים מאוד,
יש לכם את הבחירה.
אני בחרתי להישאר בתשוקה,
מעורבת ועם לב פתוח.
אני עובדת על זה כל יום.
רוצים להצטרף אלי?
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)
ג'ון כהן: אז איזבל --- איזבל: תודה לכם.
ג.כ: ראשית כל,
אינני אוהבת להתיימר לדבר בשם קהילת טד,
אבל אשמח להגיד לכם שיש לי הרגשה
שכולנו מסכימים שאת עדיין מקסימה,
מפתה וסקסית. כן?
איזבל: הווו, תודה רבה. (מחיאות כפיים)
ג.כ: ללא ספק. איזבל: לא זה רק איפור.
ג.כ: עכשיו, האם זה יהיה מביך
אם אשאל אותך שאלת המשך על הפנטזיות המיניות שלך?
איזבל: הו, כמובן. לגבי מה?
(צחוק)
ג.כ: לגבי הפנטזיות המיניות שלך. איזבל: עם אנטוניו בנדרס.
ג.כ: אני פשוט תהיתי אם יש לך משהו נוסף לחלוק.
איזבל: ובכן, אחת מהן היא ש -- (צחוק)
אחת מהן היא שאני שמה אנטוניו בנדרס עירום
על טורטילה מקסיקנית,
אני מורחת בנדיבות עליו גואקמולי וסלסה,
אני מגלגלת אותו ואוכלת אותו. (צחוק)
תודה רבה.
(מחיאות כפיים)