עוד בתקופת סוקרטס ואולי אף לפני כן,
היו מספר חברות שהחליטו שמחלוקות מסוימות,
כמו ההחלטה אם אדם ביצע פשע מסויים,
צריכות להשמע בפני קבוצת אזרחים.
מספר מאות מאוחר יותר, משפט ע״י חבר מושבעים נחנך לראשונה באנגליה,
שם הוא הפך למאפיין עיקרי של מערכת המשפט,
המגביל את כוחה של הממשלה ומערב את האזרחים בקבלת החלטות.
חברי מושבעים החליטו אם נאשמים ישפטו על פשעים,
קבעו אם הנאשמים אשמים,
ויישבו ויכוחים כספיים.
בעוד הקולוניות האמריקאיות לבסוף נפטרו מהשלטון הבריטי,
המסורת המשפטית של חבר המושבעים נשארה.
חוקת ארצות הברית הורתה על חבר מושבעים להחליט
אם תיקים פליליים יובאו לדין,
דרשה מחבר מושבעים לשפוט בכל עבירה למעט עבירות של פקידי ציבור,
וסיפקה חבר מושבעים גם במשפטים אזרחיים.
ולמרות זאת, בארצות הברית כיום, חברי מושבעים הרבה פעמים לא מתכנסים,
וחברי מושבעים מכריעים בפחות מ 4% מההליכים הפלילייים
ובפחות מ 1% מההליכים האזרחיים שמגיעים לבתי המשפט.
כל זאת קורה בעוד מערכות חברי מושבעים במדינות אחרות מתעצמות.
אז מה קרה בארצות הברית?
חלק מהסיפור קשור באופן שבו בית המשפט העליון פרש את החוקה.
הוא איפשר עסקאות טיעון,
שכיום מתרחשות כמעט בכל תיק פלילי.
הדרך בה זה עובד היא שהתובע מציע לנאשם
אפשרות הודאה באשמה.
אם הוא מסכים להודות, התיק לא ישפט בפני חבר מושבעים,
ובתמורה, תקופת מאסרו בכלא תקוצר
לעומת התקופה שאמור היה לקבל אם חבר מושבעים היה גוזר את דינו.
הסיכון של מאסר ממושך כתוצאה מגזר דין שניתן במשפט,
יכול להפחיד אפילו נאשם חף מפשע ולגרום לו לקבל עסקת טיעון.
בין המאה ה 19 והמאה ה 21,
האחוז היחסי של מקרי הודאה באשמה גדל מכ-20% ל 90%,
והמספרים ממשיכים לגדול.
בית המשפט העליון אישר שימוש בהליך נוסף
המונע צורך בחבר המושבעים -
הליך משפטי מקוצר.
בשימוש בהליך משפטי מקוצר, שופטים יכולים להחליט שאין צורך במשפט אזרחי
אם לתובעים אין מספיק ראיות.
זה מיועד רק למקרים שבהם אף חבר מושבעים הוגן לא יכריע לטובת התובע.
זה דבר שקשה לקבוע,
ועדיין תדירות השימוש בהליך מקוצר
גרמה למספר אנשים לטעון שנעשה בו שימוש לרעה.
לדוגמה, שופטים מאשרים במלואן או חלקית,
יותר מ 70% מבקשות המעסיקים
לבטל מקרי אפליה בתעסוקה.
במקרים אחרים, גם התובע וגם הנתבע
מוותרים על זכותם ללכת לבית המשפט,
ובמקום פותרים את הוויכוח דרך בורר מקצועי.
אלה הם בדרך כלל עורכי דין, פרופסורים, או שופטים לשעבר.
בוררות יכולה להיות החלטה חכמה של שני הצדדים
כדי להמנע מהדרישות למשפט בבית המשפט,
אבל הרבה פעמים היא מוסכמת בלא יודעין כשאנשים חותמים על חוזים
כמו חוזי העסקה והסכמים לצרכן.
זה יכול להפוך לבעיה.
לדוגמה, מספר בוררים עלולים להיות מוטים
כלפי החברות שמספקות להם תיקים.
אלה הם רק מספר מקרים בהם חברי מושבעים אינם נוטלים חלק.
אבל האם ההעלמות של חבר מושבעים יכולה להיות דבר טוב?
ובכן, חברי מושבעים הם לא מושלמים.
הם יקרים,
דורשים זמן רב,
ועלולים לטעות.
והם לא תמיד הכרחיים,
אם אנשים יכולים פשוט להסכים להתפשר.
אבל לחברי מושבעים יש יתרונות.
כשהם נבחרים בקפידה,
חברי מושבעים יותר מייצגים את הציבור הרחב,
ואין להם את אותם תמריצים כמו שיש לתובעים,
מחוקקים,
או שופטים
שמעוניינים בהיבחרות מחדש או בקידום.
המייסדים של ארצות הברית בטחו בחכמתה
של קבוצת אזרחים בלתי משוחדת
כדי להעמיד את כוחם של שלושת ענפי הממשל תחת פיקוח.
ומשפט ע״י חבר מושבעים נתן לאזרחים רגילים
תפקיד מרכזי בשמירה על המרקם החברתי.
אז האם מערכת חבר המושבעים בארצות הברית תשרוד את מבחן העתיד?