Godine 1997, na utakmici između Francuske i Brazila,
mladi igrač Brazila Roberto Karlos
nameštao se za slobodan udarac sa 35 metara.
Bez direktne linije do gola,
Karlos je odlučio da pokuša naizgled neverovatno.
Njegov udarac poslao je loptu daleko od igrača,
ali tik pred izlazak iz terena, ona je skrenula nalevo
i uletela u gol.
Po Njutnovom prvom zakonu kretanja,
objekat će se kretati u istom pravcu i po istoj brzini
dok se na njega ne primeni sila.
Kada je Karlos šutnuo loptu, odredio joj je pravac i brzinu,
ali koja sila je naterala loptu da skrene
i zada jedan od najveličanstvenijih golova u istoriji ovog sporta?
Trik je bio u spinu.
Karlos je loptu šutnuo u donjem desnom uglu,
poslavši je visoko nadesno, ali i tako da se okreće oko svoje ose.
Lopta je sa letom počela na naizgled pravoj putanji
i vazduh je strujao sa obe njene strane i usporavao je.
Sa jedne strane, vazduh se kretao u suprotnom pravcu od spina lopte,
tako dovodeći do povećanog pritiska
dok je sa druge strane vazduh koji se kretao u pravcu spina
stvarao prostor nižeg pritiska.
Ta razlika naterala je loptu da skrene ka zoni nižeg pritiska.
Ova pojava naziva se Magnusovim efektom.
Ova vrsta udarca, koja se često naziva banana udarcem,
često se pokušava izvesti
i jedan je od elemenata koji prelepu igru čini prelepom.
Ali skretanje lopte sa neophodnom preciznošću
da se zaobiđe zid i da se ona vrati u gol je komplikovano.
Previsoko i ona ode iznad gola.
Prenisko i ona udara u tlo pre nego što skrene.
Preširoko i nikad neće stići do gola.
Nedovoljno široko i igrači odbrane će je presresti.
Presporo i skrenuće prerano ili neće skrenuti uopšte.
Prebrzo i skrenuće prekasno.
Ista vrsta fizike omogućava
postizanje još jednog naizgled nemogućeg gola,
neasistiranog udarca iz kornera.
Ser Ajzak Njutn je prvi put zabeležio Magnusov efekat
nakon što ga je primetio na partiji tenisa 1670.
Takođe je primenjiv na loptice za golf, bejzbol i na frizbije.
U svakom od ovih slučajeva dešava se isto.
Spin lopte stvara pritisak diferencijalan u odnosu na okolni tok vazduha
koji skreće loptu u pravcu spina.
Evo pitanja.
Da li biste teoretski mogli da šutnete loptu dovoljno jako
da se vrati skroz do vas poput bumeranga?
Nažalost, ne.
Čak i kada se lopta ne bi raspala pri udarcu,
ili se susrela s nekom preprekom,
kako bi je vazduh usporavao,
ugao skretanja bi se povećavao
zbog čega bi kružila u sve manjim krugovima
dok konačno ne bi stala.
A samo da biste dobili to kruženje,
morali biste da dovedete loptu do spina 15 puta bržeg
od Karlosovog besmrtnog šuta.
Stoga, srećno s time.