בחודשים האחרונים, אני מטיילת למשך שבועות
עם מזוודת בגדים אחת בלבד.
יום אחד, הוזמנתי לארוע חשוב,
ורציתי ללבוש משהו מיוחד וחדש.
אז חיפשתי במזוודה שלי ולא מצאתי מה ללבוש.
למזלי, באותו היום הייתי בכנס הטכנולוגיה,
והיתה לי גישה למדפסות תלת מימד.
אז עיצבתי בזריזות חצאית על המחשב שלי,
והעליתי את הקובץ למדפסת
שהדפיסה את הפריט בלילה.
בבוקר פשוט לקחתי את כל החתיכות,
הרכבתי אותן יחד בחדר המלון שלי,
וזה למעשה החצאית שאני לובשת עכשיו.
(מחיאות כפיים)
אז זו לא היתה הפעם הראשונה שהדפסתי בגדים.
לתערוכת הבוגרים שלי בבית הספר לעיצוב,
החלטתי לנסות להדפיס בתלת מימד קולקציית אופנה שלמה מביתי.
הבעיה היתה שבקושי ידעתי משהו על מדפסות תלת מימד.
והיו לי רק תשעה חודשים ללמוד איך להדפיס חמש תלבושות אופנתיות.
תמיד הרגשתי הכי יצירתית כשעבדתי מהבית.
אהבתי להתנסות בחומרים חדשים,
ותמיד ניסיתי לפתח טכניקות חדשות
כדי ליצור את הבדים הכי יחודיים לעבודות האופנה שלי.
אהבתי ללכת למפעלים ישנים וחנויות מוזרות
בחיפוש אחר שאריות של אבקות מוזרות וחומרים מוזרים,
ואז להביא אותם הביתה ולהתנסות איתם.
כמו שאתם מדמיינים,
שותפי לחדר לא אהבו את זה בכלל.
(צחוק)
אז החלטתי לעבור לעבוד עם מכונות גדולות,
כאלו שלא מתאימות לחדר השינה.
אני אוהבת את העבודה המדוייקת והמותאמת שאני יכולה לעשות
עם כל מיני טכנולוגיות אופנה,
כמו מכונת רקמה וחיתוך לייזר והדפסת משי.
בחופשת קיץ אחת, הגעתי לכאן לניו יורק להתמחות
בבית אופנה בצ'יינה טאון.
עבדנו על שתי שמלות יוצאות דופן שהודפסו בתלת מימד.
הן היו מדהימות -- כפי שאתם יכולים לראות כאן.
אבל היו לי כמה בעיות איתן.
הן היו עשויות מפלסטיק קשיח ולכן הן היו מאוד שבירות.
הדוגמניות לא יכלו לשבת בהן,
והן אפילו נשרטו מהפלסטיק תחת זרועותייהן.
עם הדפסות תלת מימד, למעצבים היה המון חופש
לגרום לשמלות להראות בדיוק כמו שהם רצו,
אבל עדיין, הם היו תלויים מאוד במדפסות תעשייתיות גדולות ויקרות
ששכנו במעבדה רחוקה מהסטודיו.
מאוחר יותר באותה שנה, חבר נתן לי מחרוזת מודפסת במדפסת תלת מימד,
מודפסת במדפסת ביתית.
ידעתי שהמדפסות האלו הרבה יותר זולות
והרבה יותר נגישות מאלו בהן השתמשנו בהתמחות.
אז הבטתי במחרוזת,
ואז חשבתי, "אם אני יכולה להדפיס מחרוזת מהבית,
למה לא להדפיס גם את הבגדים שלי מהבית?"
באמת אהבתי את הרעיון שלא אצטרך ללכת לשוק
ולבחור בדים שמישהו אחר בחר למכור --
יכולתי פשוט לעצב אותם ולהדפיס ישירות מהבית.
גיליתי אזור של יוצרים,
שם למדתי כל מה שאני יודעת בנוגע להדפסות תלת מימד.
הם נתנו לי מיד את המפתח למעבדה,
כך שיכולתי להתנסות לתוך הלילה, כל לילה.
האתגר העיקרי היה למצוא את הסיב המתאים להדפסת בגדים.
אז מה הוא סיב?
סיב הוא החומר שאתם מזינים למדפסת.
וביליתי חודש בערך בניסיונות עם PLA,
שהוא חומר קשה ומגרד ושביר.
פריצת הדרך באה כשהכירו לי את פילהפלקס,
שהוא סוג חדש של סיב.
הוא חזק, ועדיין מאוד גמיש.
ואיתו, הצלחתי להדפיס את הבגדים הראשונים,
הג''קט האדום עם המילה "Liberté" --
"חרות" בצרפתית --
מוטמע בתוכו.
בחרתי במילה הזו כי הרגשתי כל כך מועצמת וחופשיה
כשיכולתי לעצב בגד מהבית
ואז להדפיס אותו בעצמי.
למעשה, אתם יכולים בקלות להוריד את הג'קט,
ובקלות לשנות את המילה למשהו אחר.
לדוגמה, השם שלכם או שם אהובתכם.
(צחוק)
אז לוחות המדפסת קטנים,
אז הייתי חייבת להרכיב את הבגד, ממש כמו פאזל.
ורציתי לפתור אתגר נוסף.
רציתי להדפיס טקסטיל
בו הייתי משתמשת ממש כמו עם בדים רגילים.
אז גיליתי קובץ בקוד פתוח
מארכיטקט שעיצב דוגמה שאהבתי.
ואיתה, הייתי מסוגלת להדפיס טקסטיל יפיפה
שאפשר להשתמש בו כמו בבד רגיל.
והוא אפילו נראה קצת כמו תחרה.
אז לקחתי את הקובץ שלו ושיניתי אותו, ושיניתי אותו, שיחקתי איתו --
הרבה גרסאות שלו.
והייתי צריכה להדפיס עוד 1,500 שעות
כדי להשלים את הדפסת הקולקציה שלי.
אז הבאתי שש מדפסות לביתי ופשוט הדפסתי 24-7.
וזה למעשה תהליך מאוד איטי,
אבל בואו נזכור שהאינטרנט היה איטי משמעותית לפני 20 שנה,
אז הדפסת תלת מימד גם תואץ
וממש בקרוב תוכלו להדפיס טי-שירט בבית
תוך כמה שעות, או אפילו דקות.
אתם רוצים לראות איך היא נראית?
קהל: כן!
(מחיאות כפיים)
רבקה לובשת אחת מחמש התלבושות שלי.
כמעט כל מה שהיא לובשת, הדפסתי בבית שלי.
אפילו הנעלים שלה מודפסות.
קהל: וואו!
קהל: קול!
(מחיאות כפיים)
תודה לך, רבקה.
(לקהל) תודה לכם חבר'ה.
אז לדעתי, בעתיד חומרים יתפתחו,
והם ייראו וירגישו כמו בדים שאנחנו מכירים היום,
כמו כותנה או משי.
דמיינו ביגוד מותאם אישית שמתאים בדיוק למידות שלכם.
מוזיקה היתה פעם משהו מאוד פיזי.
הייתם צריכים ללכת לחנות התקליטים ולקנות דיסק,
אבל עכשיו אתם יכולים להוריד את המוזיקה --
מוזיקה דיגיטלית --
ישירות לטלפון שלכם.
אופנה היא גם דבר מאוד פיזי.
ואני תוהה איך העולם שלנו יראה
כשהבגדים שלנו יהיו דיגיטליים, ממש כמו החצאית הזו.
תודה רבה לכם.
(מחיאות כפיים)