Я маю туристичний бізнес та будую мир,
але починав я не з цього.
Коли мені було сім років, я побачив по телевізору,
як люди жбурляють каміння.
Я думав, що це дуже весело.
Отже, я виходив на вулицю і жбурлявся камінням.
Я не розумів, що маю жбурляти його в автомобілі ізраїльтян.
Замість цього, каміння летіло в машини моїх сусідів. (Сміх)
Вони не були в захваті від мого патріотизму.
На цьому фото я разом зі своїм братом.
Тут я маленький. Я знаю, що ви думаєте:
"Ти дуже милий, що, чорт забирай, з тобою сталося?"
Мого старшого брата
арештували, коли йому було 18.
Його відправили до в'язниці через те, що він жбурляв каміння.
Його побили, коли він відмовився зізнаватися у тому, що кидався камінням.
В результаті цього, він отримав пошкодження внутрішніх
органів і помер незадовго після того, як його звільнили.
Я був розлючений, мені було гірко,
і я хотів помститися.
Усе змінилося, коли мені виповнилося 18.
Я вирішив, що мені потрібно знати іврит, щоб отримати роботу.
І коли я почав його вчити, я вперше познайомився
з євреями, які не були солдатами.
Нас поєднали різні дрібнички, такі як, наприклад, моя любов до музики "кантрі",
що є досить дивним для палестинця.
Але саме тоді я зрозумів, що між нами стоїть стіна люті,
ненависті та невігластва, яка розділяє нас.
Я подумав: неважливо, що трапилося зі мною.
Важливо те, як я з цим упораюсь.
І відтоді я вирішив присвятити своє життя
усуненню стін, які розділяють людей.
Я робив це багатьма способами.
Туризм - один з них. А також за допомогою ЗМІ та освіти.
Вам напевно цікаво, як туризм може розв'язати проблему?
Чи може він усунути стіни? Так.
Туризм - це найкращий спосіб зруйнувати ці стіни,
створити раціональний шлях спілкування між людьми
та побудувати між ними дружні взаємовідносини.
У 2009 я, разом з двома
друзями-ізраїльтянами, заснував "Мейді Турз",
соціальне підприємство, мета якого об'єднати людей.
В Єрусалимі ми створили
ось таку модель: у нас є два гіди -
один ізраїльтянин, інший - палестинець. Вони проводять екскурсії разом,
розповідають про історію, факти, археологію та конфлікт
з абсолютно різних точок зору.
Я пам'ятаю, як проводив екскурсію разом із другом на ім'я Кобі
для єврейської громади з Чикаго. Екскурсія була в Єрусалимі.
Ми привезли їх до палестинського табору біженців,
і там ми чудово пообідали.
До речі, це моя мама. Вона класна.
А це палестинська страва, яка називається "маклюбе".
Означає "догори дном".
Цю страву готують з рису та курчати і перевертають догори дном.
Це найкраща в світі їжа.
Ми їли разом.
Потім ми грали на інструментах і танцювали танець живота.
Усі разом - палестинці і ізраїльтяни.
Якщо ви не вмієте танцювати танець живота, я вас потім навчу.
А коли ми прощалися,
плакали усі, тому що не хотіли розлучатися.
Минуло три роки, але ці відносини збереглися.
Уявіть разом зі мною, якби мільярд людей,
які подорожують світом, подорожували б таким чином,
і спілкувалися з людьми,
а не просто фотографували людей
та їхню культуру з вікна автобусу, який возить туди-сюди,
з готелю в готель.
Я пригадую, як мусульманська група з Великобританії
відвідала дім ортодоксальної єврейської родини,
де вони вперше зустріли шабат,
їли разом єврейську страву - тушкований хамін,
і у процесі спілкування зрозуміли,
що сто років тому, їхні родини вийшли
з одного і того ж самого місця у Північній Африці.
Це не фото для вашої сторінки у Фейсбуці.
Це не туризм катастроф.
Це подорожі майбутнього,
і я запрошую вас приєднатися до мене, щоб змінити ваші подорожі.
Сьогодні ми подорожуємо по всьому світу,
від Ірландії до Туреччини,
і плануємо змінити світ.
Дякую.
(Оплески)