Tänään tulette mukanani
erikoislaatuiselle matkalle --
erityisen palkitsevalle matkalle --
joka vei minut
kouluttamaan rottia,
pelastamaan ihmishenkiä
etsimällä maamiinoja
ja tuberkuloosia.
Lapsena minulla oli kaksi intohimoa.
Jyrsijät olivat toinen intohimoni.
Minulla oli kaikenlaisia rottia,
hiiriä, hamstereita,
gerbiilejä, oravia.
Mitä vain, kasvatin niitä ja myin eläinkauppaan.
(Naurua)
Toinen intohimoni oli Afrikka.
Kasvoin monikulttuurisessa ympäristössä.
Talossamme asui afrikkalaisia opiskelijoita.
Opin tuntemaan heidän tarinansa,
erilaiset taustansa,
riippuvuutensa maahan tuodusta tietotaidosta,
tavaroista ja palveluista,
heidän rehevän kulttuurinsa.
Afrikka kiehtoi todella mieltäni.
Minusta tuli teollinen muotoilija --
tuotekehityssuunnittelija --
ja keskityin sovellettuun etsintäteknologiaan,
itse asiassa ensimmäiseen kehitysmaille
soveltuvaan teknologiaan.
Aloin työskennellä alalla,
mutta en halunnut osaltani edistää
materiaalista kulutusyhteiskuntaa
suoraviivaisen kuluttavalla
tuotantotavalla.
Irtisanouduin työstäni ja
keskityin oikeaan ongelmaan: maamiinoihin.
On vuosi 1995.
Prinsessa Diana julistaa TV:ssä,
että maamiinat ovat rakenteellinen este
kaikelle kehitykselle, mikä on ihan totta.
Maassa olevat miinat
tai pelkkä epäilyskin noista värkeistä
estää alueelle menon.
Maailmalla haluttiin
uusia paljastimia
ja niiden tuottamista
siellä missä niitä tarvitaan,
pääasiassa kehitysmaissa.
Valitsimme rotat.
Miksi valita rotat?
Eivätkö ne ole tuholaisia?
Itse asiassa rotat ovat --
vastoin useimpien käsitystä --
erittäin seurallisia otuksia.
Varsinainen tuotteemme -- näkyy tässä.
Täällä jossain on kohde.
Käyttäjänä on koulutettu afrikkalainen
edessään rotat,
milloin oikealla, milloin vasemmalla.
Eläin löytää miinan.
Se raapii maata
ja hakee palkkionsa
Hyvin, hyvin yksinkertaista.
Ympäristöä säästävää.
Tässä eläin saa palkkansa.
Näin se toimii.
Hyvin, hyvin yksinkertaista.
Miksi käyttää rottia?
Niitä on käytetty 1900-luvun puolivälistä asti
kaikenlaisissa kokeissa.
Rotilla on enemmän geneettistä materiaalia
varattuna hajuaistille
kuin millään muulla nisäkkäällä.
Niiden hajuaisti on äärimmäisen herkkä.
Mekanismeillaan ne pystyvät lisäksi kartoittamaan
ja ilmaisemaan kaikki hajut.
Kuinka kommunikoimme rottien kanssa?
Emme puhu rottaa,
mutta tässä käytämme
eläinten koulutuksessa yleistä
naksutinmenetelmää.
Naksutin antaa tietyn äänen,
jolla voidaan vahvistaa tiettyä käyttäytymistä.
Ensiksi yhdistämme naksahduksen palkkioon,
baanaanista ja pähkinästä tehtyyn soseeseen.
Sitten kun eläin oppii naks, ruokaa,
naks, ruokaa, naks, ruokaa --
naks on ruokaa --
se joutuu häkkiin, jossa on reikä,
ja se oppii tosiaankin
pistämään kuononsa reikään,
jonka alle kohdehaju on laitettu,
ja pitämään paikkansa viisi sekunttia --
viisi sekunttia on pitkä aika rotalle.
Kun tämä on opittu, vaikeutamme tehtävää vähän.
Se oppii löytämään kohdehajun häkistä,
jossa on useampia reikiä, kymmenenkin.
Sitten eläin oppii
kävelemään ulkona hihnassa
ja löytämään kohteita.
Seuraavaksi eläimet oppivat
löytämään oikeita miinoja aidoilla kentillä.
Ne testataan, ja ne saavat valtuudet toimia
kansainvälisten miinatoimintastandardien mukaan,
samoin kuin koirien on suoriuduttava testistä.
Tässä on 400 neliömetrin ala,
jonne on laitettu joukko miinoja
sattumanvaraisesti.
Kouluttajan ja rotan on yhdessä
löydettävä kaikki kohteet.
Jos rotta pystyy tähän, se saa
valtuutetun eläimen oikeudet
toimia kentällä --
ihan koirien tapaan.
Ehkä yksi pieni ero:
rotan kouluttaminen maksaa vain
viidesosan miinakoiran kouluttamisesta.
Tämä on ryhmämme Mosambikissa.
Yksi tansanialainen kouluttaja,
joka siirtää taidot
näille kolmelle mosambikilaiselle kaverille.
Näiden ihmisten katseessa loistaa ylpeys.
Heillä on taito,
joka vähentää kovasti heidän riippuvuuttaan
ulkomaisesta avusta.
Tämän pienen joukon lisäksi
tarvitaan tietysti raskaita ajoneuvoja
ja niitä seuraavia manuaalisia miinanpurkajia.
Pienellä investoinnilla rottakapasiteettiin
olemme Mosambikissa osoittaneet
voivamme vähentää yksikkökustannuksia neliömetriltä
jopa 60 prosenttia
nykyisestä normaalihinnasta --
kaksi dollaria neliöltä, meillä 1,18
ja voimme vieläkin laskea hintaa.
Mitoituskysymys.
Lisärottien avulla
voimme saada tuotoksen vielä suuremmaksi.
Mosambikissa meillä on esittelyalue.
11 afrikkalaista hallitusta
on huomannut voivansa vähentää riippuvuuttaan
teknologiaamme käyttämällä.
Ne ovat allekirjoittaneet rauhansopimuksen
Afrikan suurten järvien alueella.
Ne kannattavat sankarirottia
yhteisten rajojensa miinanraivaajina.
Siirtykäämme hyvin erilaiseen ongelmaan.
Viime vuonna noin 6 000 ihmistä
astui maamiinaan,
mutta vuodessa maailmassa
kuoli lähes 1,9 miljoonaa tuberkloosiin
ensisijaisena infektiolähteenä.
Erityisesti Afrikassa,
missä tuberkuloosi ja HIV ovat vahvasti sidoksissa,
tämä on valtavan yleinen ongelma.
Mikroskopialla, WHO:n vakiomenetelmällä,
päästiin 40 - 60 %:n luotettavuuteen.
Tansaniassa -- numerot eivät valehtele --
45 % tuberkuloosipotilaista
diagnosoidaan ennen kuolemaa.
Toisin sanoen, jos ihmisellä on tubi,
sitä ei todennäköisesti huomata,
hän vain kuolee tubin toissijaisiin infektioihin.
Kuitenkin,
jos tauti diagnosoidaan hyvin varhain,
hoito voi alkaa heti.
On järkevää hoitaa myös HIV-positiivisia.
Itse asiassa jopa HIV-positiivisten tubi
voidaan parantaa.
Hollannin kielessä
tuberkuloosi
on ´tering´,
joka viittaa etymologisesti
tervan hajuun.
Jo vanhat kiinalaiset
ja kreikkalaiset, Hippokrates,
kirjasivat aikanaan,
että tubi voidaan diagnosoida
potilaista uhkuvien
eritteiden perusteella.
Hankimme joitakin näytteitä --
vain testausta varten --
sairaaloista
ja koulutimme rottia niiden avulla
nähdäksemme, toimiiko se.
Ihme kyllä,
pääsimme 89 %:n erottelukykyyn
ja 86 %:n tarkkuuteen
käyttäessämme useiden rottien jonoja.
Näin toimimme.
Tämä on tosiaan yleisteknologiaa.
Nyt puhumme räjähteistä ja tuberkuloosista,
mutta kuvitelkaa,
että hajusyötiksi voidaan laittaa mitä tahansa.
Miten kaikki tapahtuu?
Tarvitaan 10 näytteen kasetti.
Kaikki 10 näytettä laitetaan häkkiin.
Rotta tarvitsee vain kaksi sadasosasekunttia
hajun tunnistamiseen, äärimmäisen kova vauhti.
Tässä eläin on jo kolmannella näytteellä.
Se on positiivinen näyte.
Rotta kuulee naksauksen ja hakee palkkionsa.
Näin voimme hyvin nopeasti
saada ikään kuin toisen näkemyksen
potilaiden positiivisuudesta
tai negatiivisuudesta
Esimerkiksi,
kun mikroskopisti voi käsitellä
40 näytettä päivässä,
rotta pystyy
samaan
vain seitsemässä minuutissa.
Tällaisella häkillä --
(Suosionosoituksia)
Tällaisella häkillä -- kun rottia on saatavilla,
ja meillä on tällä hetkellä
25 tuberkuloosirottaa --
tällaisella koko päivän toimivalla häkillä
voidaan käsitellä 1 680 näytettä.
Voi vain kuvitella kaikkia mahdollisia sovelluksia --
saasteiden
etsiminen maaperästä,
tullin toiminta,
laittomien tarvikkeiden etsintä konteista jne.
Mutta pitäydytään aluksi tuberkuloosissa.
Haluan vain kertoa,
että siniset palkit
ovat mikroskopialla saatuja tuloksia
viideltä klinikalta Dar es Salaamista
500 000 ihmisen populaatiosta,
jossa raportoitiin 15 000 tehtyä testiä.
Mikroskopialla havaittiin 1 800 tapausta.
Pelkästään esittämällä näytteet kertaalleen rotille
ja vertaamalla tuloksia
pystyimme lisäämään tautihavaintojen määrää
yli 30 prosentilla.
Koko viime vuoden
olemme -- valituista ajanjaksoista riippuen --
jatkuvasti pystyneet
lisäämään havaittujen tapausten määrää
näissä viidessä sairaalassa
30 - 40 %:lla.
Tämä on todella merkittävää.
Kun mikroskopiassa huomaamatta jäänyt potilas
tartuttaa jopa 15 ihmistä --
tervettä ihmistä -- vuodessa,
voi olla varma,
että olemme pelastaneet monta elämää.
Ainakin meidän sankarirottamme ovat.
Pyrimme nyt
standardoimaan tämän teknologian.
On yksinkertaisia juttuja,
meillä on esimerkiksi pieni laser hajureiässä,
missä rotan on pysyteltävä viisi sekunttia..
Pyrimme standardoimaan tämän,
pelletit,
ja ruokapalkkiot,
puoliautomatisoimaan ne
käyttääksemme menetelmää laajemmin
yhä useampien henkien pelastamiseksi.
Muitakin sovelluksia on tulossa.
Tässä on ensimmäinen prototyyppi
kamerarotastamme,
rottareppuineen ja kameroineen.
Rotta voi pujahtaa raunioihin
etsimään uhreja
esim. maanjäristyksen jälkeen.
Tämä on prototyyppi.
Toimivaa järjestelmää ei vielä ole.
Vielä haluaisin sanoa,
että projekteissa ei ole kysymys vain rotista
vaan loppujen lopuksi ihmisistä.
Autamme haavoittuvaisia yhteisöjä
selviytymään vaikeista, kalleista
ja vaarallisista humanitaarisista etsintätehtävistä
käyttäen runsaasti saatavilla olevia
paikallisia resursseja.
On jotain täysin uutta
jatkuvasti haastaa käsityksensä
maailman resursseista,
liittyivätpä ne ympäristöön,
tekniikkaan, eläimiin tai ihmisiin.
Elää kunnioittavassa sopusoinnussa
kestävää maailmaa vaalien.
Kiitoksia paljon.
(Suosionosoituksia)