Kako zamišljate život naučnika?
Dosadan i monoton,
uz beskrajne sate u laboratoriji
bez društvenog kontakta?
Možda je to slučaj nekih naučnika, ali ne i Tiha Brahea.
Učenjak iz 16. veka, koji je tačno predvideo kretanje planeta
i popisao stotine zvezda pre nego što je izmišljen teleskop,
takođe je imao i kosmički privatni život.
Tiho Brahe je rođen 1546. u danskoj plemićkoj porodici,
ali kad je imao dve godine, kidnapovali su ga i odgajio ga je ujak.
Njegovim roditeljima to izgleda nije smetalo.
Tiho je trebalo da bude pravnik,
ali pošto je video pomračenje sunca sa 13 godina,
počeo je da provodi više vremena
sa profesorima matematike i nauke
koji su ga naučili umetnosti posmatranja neba.
Do vremena kada ga je ujak poslao u Nemačku, par godina kasnije,
izgubio je interesovanje za studije prava
i umesto toga čitao knjige iz astronomije,
usavršavao svoje instrumente
i brižljivo vodio beleške o noćnom nebu.
Ubrzo su njegovi proračuni postali
tačniji od onih u njegovim knjigama.
Dok je boravio u Nemačkoj, Tiho je na jednoj žurci
upao u raspravu sa drugim studentom
oko matematičke formule,
što je dovelo do dvoboja mačevima
u kome je Tiho ostao bez jednog dela svog nosa.
Posle toga, nosio je
protetski nos od zlata i srebra
koji je lepio na lice.
Srećom, Tihu nije trebao nos
da bi nastavio sa svojim astronomskim radom.
Nastavio je da proučava noćno nebo
i kreira razne vrste instrumenata,
uključujući i kvadrant veličine zgrade
za merenje uglova zvezda.
Posle više meseci
pažljivog posmatranja,
Tiho je otkrio novu zvezdu
u sazvežđu Kasiopeje.
Objavljivanje ovog otkrića donelo mu je status rok zvezde
i ponude za naučne pozicije
širom Evrope.
Želeći da ga zadrži kod kuće,
danski kralj mu je ponudio
svoje sopstveno ostrvo
sa najmodernijom opservatorijom.
Pod nazivom Uraniborg i po ceni od 1% celog danskog budžeta,
ova opservatorija je bila više kao zamak,
sa formalnim vrtom,
sobama za porodicu, osoblje
i kraljevske goste
i podzemni deo samo za
ogromne instrumente.
Tiho je sagradio i fabriku hartije
i štampariju
da bi objavljivao svoje radove,
i laboratoriju za proučavanje alhemije.
A pošto nijedan zamak nije kompletan
ako nema zabave,
Tiho je zaposlio patuljka vidovnjaka
pod imenom Džep kao dvorsku ludu.
Tiho je živeo na ostrvu
20 godina baveći se naukom i provodeći se.
Ali, posle svađe
sa novim danskim kraljem,
prihvatio je poziv cara Svetog rimskog carstva
da postane zvanični carski astronom u Pragu.
Tamo je sreo drugog čuvenog astronoma
Johanesa Keplera,
koji je postao njegov asistent.
Tiha je interesovao Keplerov rad,
ali je čuvao svoje podatke
i njih dvojica su često ulazili u žučne svađe.
Godine 1601., Tiho je bio na jednoj zvaničnoj večeri,
gde je prilično popio,
ali iz učtivosti nije hteo da ustane
i ode da se olakša,
već je odlučio da trpi.
Ovo se pokazalo kao loša ideja
jer je ubrzo dobio infekciju bešike
i umro nekoliko dana kasnije.
Ali, više od 400 godina posle smrti,
Tiho je još imao par iznenađenja u rukavu.
Kada je njegovo telo
ekshumirano i ispitano 2010.,
legendarnog zlatno-srebrnog nosa
nigde nije bilo,
a hemijski tragovi su ukazivali
da je nosio neformalniji mesingani nos.
Na Tihovim brkovima je takođe pronađena
neuobičajeno visoka količina otrovne žive.
Da li je to bilo od leka za infekciju bešike?
Ili od njegovih alhemičarskih eksperimenata?
Ili ga je njegov saradnik Johanes Kepler
otrovao da bi došao do njegovih podataka?
Možda nikada nećemo saznati,
ali sledeći put kad pomislite da naučnici vode dosadne živote,
zagrebite malo dublje.
Možda vam neka fascinantna priča leži ispred nosa.