איך אתם מדמיינים את החיים של מדען?
משעממים ומונוטוניים.
מבלים שעות רבות מספור במעבדה
בלי אינטראקציות חברתיות?
אולי עבור חלק אבל לא עבור טייכו ברהה.
למלומד מהמאה ה 16 שחזה במדויק את תנועת כוכבי הלכת
וקיטלג מאות כוכבים לפני שהטלסקופ הומצא
היו גם חיים קוסמיים אישיים.
טייכו ברהה נולד ב 1546 לאצילים דנים,
אבל בגיל שנתיים נחטף וגודל על ידי דודו במקום.
לא נראה שלהורים שלו היה אכפת.
לטייכו היתה אמורה להיות קריירה בחוק,
אבל אחרי שצפה בליקוי חמה בגיל שלוש עשרה,
הוא החל לבלות יותר ויותר זמן
עם פרופסורים למתמטיקה ומדע,
שלימדו אותו את אומנות הצפיה בשמיים.
עד שדודו של טייכו שלח אותו לגרמניה כמה שנים מאוחר יותר,
הוא איבד עניין בלימודי החוק,
ובמקום קרא ספרי אסטרונומיה,
שיפר את הכלים שלו,
ורשם רשימות קפדניות של שמי הלילה.
לא לקח הרבה זמן עד שהמדידות שלו
היו יותר מדויקות מאלה בספרים.
בעודו בגרמניה, טייכו נכנס לוויכוח
עם סטודנט אחר במסיבה
על נוסחה מתמטית,
מה שהוביל לקרב חרבות
וטייכו איבד חלק גדול מאפו.
אחרי זה, נאמר שלבש
תותב ראליסטי מזהב וכסף
שהוא היה מדביק לפנים.
למרבה המזל, טייכו לא היה צריך את אפו
כדי להמשיך את עבודתו באסטרונומיה.
הוא המשיך ללמוד את שמי הלילה
ויצר כל מיני מכשירים,
כולל קוודרנט בגודל של בניין למדידת
הזוויות של הכוכבים.
אחרי חודשים של התבוננות מעמיקה,
טייכו גילה כוכב חדש
בצביר הכוכבים קסיופאה.
הפרסום של הגילוי נתן לו מעמד של כוכב רוק
והצעות למשרות מדעיות בכל רחבי אירופה.
ברצון להשאיר אותו בבית,
מלך דנמרק הציע לתת לטייכו
אי פרטי משלו עם מצפה כוכבים חדשני.
הוא נקרא אורניבורג ועלה 1% מהתקציב של דנמרק,
המצפה היה יותר כמו טירה,
שהכילה גנים רשמיים,
חדרים למשפחה, צוות ובני מלוכה מבקרים,
וחלק תת קרקעי עבור המכשירים הענקיים.
טייכו בנה גם מפעל נייר ומכבש דפוס
לפרסום המאמרים שלו,
ומעבדה ללמידת אלכימיה.
ומאחר שאף טירה לא תהיה שלמה
בלי בידור,
טייכו העסיק גמד חוזה עתידות
בשם ג'פ כליצן החצר.
טייכו חי על האי שלו,
בלימודים ומסיבות במשך בערך 20 שנה.
אבל אחרי מריבה עם המלך הדני החדש,
הוא קיבל הזמנה מהקיסר הרומי הקדוש
להיות האסטרונום האימפריאלי הרשמי בפראג.
שם, הוא פגש באסטרונום מפורסם אחר יוהנס קפלר,
שהפך לעוזר שלו.
בעוד העבודה של קפלר עניינה אותו,
טייכו הגן על המידע שלו,
והשניים נכנסו הרבה לוויכוחים קשים.
ב 1601, טייכו השתתף בנשף רשמי
שם שתה די הרבה
אבל היה מנומס מדי לעזוב את השולחן כדי להתפנות,
והחליט להתאפק במקום.
זה הוכיח את עצמו להיות רעיון גרוע,
כשהוא פיתח במהרה דלקת בשלפוחית
ומת כמה ימים מאוחר יותר.
אבל יותר מ 400 שנה אחרי מותו,
לטייכו יש עדיין כמה הפתעות בשרוול.
כשגופתו הוצאה ונחקרה ב 2010,
האף האגדי מזהב וכסף
לא נמצא,
עם עקבות כימיות שהעידו
שהוא לבש אף פשוט יותר מפליז.
השפם של טייכו גם הכיל
רמות גבוהות של כספית רעילה.
האם זה היה מהתרופות ששימשו לטיפול בדלקת השלפוחית?
שאריות מנסויים באלכימיה?
או האם השותף לעבודה איתו רב יוהנס קפלר
הרעיל אותו כדי להשיג את המידע שלו?
אולי לעולם לא נדע,
אבל בפעם הבאה שאתם חושבים שמדענים חיים חיים משעממים,
חפרו קצת יותר עמוק.
סיפור מרתק אולי יהיה ממש בקצה אפכם.