"Ne razgovaraj sa nepoznatima."
Slušali ste ovu frazu
od vaših prijatelja, porodice, škole, medija, decenijama
To je norma. Društvena norma.
Ali posebna vrsta društvene norme,
zato što je to društvena norma koja hoće da nam kaže
s kim možemo da stupamo u kontakt, a s kim ne bi trebalo.
"Ne razgovaraj sa nepoznatima", kaže,
"Kloni se svakoga ko ti nije poznat.
Drži se ljudi koje poznaješ.
Drži se ljudi koji su kao ti."
Koliko je to primamljivo?
To nije baš ono što radimo kad smo u elementu, zar ne?
Kad smo u elementu, idemo u susret ljudima
koji nisu kao mi,
jer kad to radimo, učimo od ljudi
koji nisu kao mi.
Moj izraz za "biti s nekim ko nije kao mi"
je "nepoznatost"
i moja poenta je da u današnjem digitalnom svetu
nepoznati, iskreno, nisu poenta.
Poenta je da bi trebalo da se brinemo za to
koliko "nepoznatosti" dobijamo?
Zašto "nepoznatost"? Zato što u našim društvenim odnosima,
u sve većoj meri posreduju podaci
i podaci menjaju naše društvene odnose u digitalne odnose
i to znači da naši digitalni odnosi
sada izuzetno mnogo zavise od tehnologije
koja im donosi osećaj robusnosti,
osećaj otkrića,
osećaj iznenađenja i nepredvidivosti.
Zašto ne nepoznati?
Zato što su nepoznati deo sveta
vrlo krutih granica.
Oni pripadaju svetu ljudi koje poznajem
naspram ljudi koje ne poznajem
i u kontekstu mojih digitalnih odnosa,
ja već radim stvari sa ljudima koje ne poznajem.
Pitanje nije, da li vas poznajem ili ne.
Pitanje je, šta mogu da uradim sa vama?
Šta mogu da naučim sa vama?
Šta možemo oboje da uradimo što bi nam oboma koristilo?
Provodim dosta vremena razmišljajući o tome
kako se društveni pejzaž menja,
kako nove tehnologije stvaraju nova ograničenja
i nove mogućnosti za ljude.
Najvažnije promene sa kojima se danas suočavamo
imaju veze sa podacima i s onim što podaci rade
da oblikuju vrste digitalnih odnosa
koji će biti mogući za nas u budućnosti.
Ekonomije budućnosti zavise od toga.
Naši društveni životi u budućnosti zavise od toga.
Ono što bi trebalo da nas brine, nisu nepoznati.
Ono što bi trebalo da nas brine je,
da li dobijamo ili ne, svoj deo "nepoznatosti".
Psiholozi i sociolozi dvadesetog veka
su razmišljali o nepoznatima,
ali nisu razmišljali tako dinamično o ljudskim odnosima
i mislili su o nepoznatima
u kontekstu uticajnih praksi.
Stenli Milgram iz '60-ih i '70-ih,
tvorac eksperimenata malog sveta,
koji su kasnije postali poznati kao šest nivoa razdvojenosti,
zaključio je da su bilo koja dva slučajno izabrana čoveka
najverovatnije povezani preko 5 do 7 posrednih koraka.
Njegova poenta je bila da su nepoznati dostupni.
Možemo da dođemo do njih. Postoje putevi
koji nam omogućavaju da dođemo do njih.
Mark Granoveter, sociolog sa Stenforda, 1973.
u svom originalnom eseju "Jačina slabih veza"
zaključio je da su ove slabe veze
koje su deo naših mreža, oni nepoznati,
u stvari mnogo efikasniji u širenju informacija ka nama
nego naše jake veze, nama najbliži ljudi.
On dodatno optužuje naše jake veze
kada kaže da oni ljudi koji su nam najbliži,
one jake veze u našim životima,
u stvari imaju homogenizujući efekat na nas.
Proizvode jednakost.
Moje kolege i ja u Intelu smo proveli poslednjih nekoliko godina
posmatrajuću načine na koje digitalne platforme
preoblikuju naše živote,
koje su vrste novih šablona moguće.
Posmatrali smo posebno vrste
digitalnih platformi koje su nam omogućile
da uzmemo ono što nam pripada, one stvari koje su bile
vrlo ograničene nama i našim prijateljima u našim kućama
i učinile ih dostupnim ljudima koje ne poznajemo.
Bilo da je to naša odeća ili naši automobili,
naši bicikli, naše knjige ili muzika,
sad možemo da uzmemo ono što je naše
i učinimo dostupnim ljudima koje nikad nismo sreli.
Zaključili smo nešto vrlo važno,
a to je da: kako se odnosi ljudi
sa stvarima u njihovom životu menjaju,
tako se menjaju i njihovi odnosi sa drugim ljudima.
A sistemi preporuke
jedan za drugim nastavljaju da greše.
Oni nastavljaju da predviđaju šta mi je potrebno,
zasnovano na prethodnom opisu onoga šta predstavljam,
onoga što sam već uradila.
Tehnologije obezbeđenja jedna za drugom
nastavljaju da projektuju zaštitu podataka
od pretnji i napada,
čuvajući me zaključanu u vrlo krutim vrstama odnosa.
Kategorije kao "prijatelji" i "porodica"
i "kontakti" i "kolege",
ne govore mi ništa o mojim stvarnim odnosima.
Efikasniji način za razmišljanje o mojim odnosima
možda bi bio u vezi bliskosti i udaljenosti,
gde sam u svakom trenutku sa svakom osobom,
podjednako blizu i daleko od te osobe,
a sve u funkciji toga šta treba da uradim sada.
Ljudi nisu blizu ili udaljeni.
Ljudi su uvek kombinacija ova dva
i ta kombinacija se stalno menja.
Šta ako bi tehnologije mogle da se umešaju
da poremete ravnotežu određenih vrsta odnosa?
Šta ako bi tehnologije mogle da se umešaju
da mi pomognu da nađem osobu koja mi je potrebna sada?
Nepoznatost je to podešavanje
bliskosti i udaljenosti
koje mi omogućava da nađem ljude koji su mi sada potrebni,
koje mi omogućava da nađem izvore intimnosti,
otkrića i inspiracije koji su mi potrebni sada.
"Nepoznatost" nije upoznavanje stranaca.
To je jednostavno suština onoga što nam treba
da poremetimo naše zone bliskosti.
Drmusanje ovih zona bliskosti je jedan od načina da se misli o nepoznatosti
i to je problem sa kojim se danas suočavaju ne samo pojedinci
nego takođe i organizacije,
organizacije koje pokušavaju da prigrle nove prilike.
Bilo da ste politička partija
koja insistira, na vašu štetu, na vrlo krutom pogledu na to
ko pripada, a ko ne,
bilo da ste vlada
koja štiti društvene institucije kao što je brak
i ograničava pristup ovim institucijama na samo nekoliko,
bilo da ste tinejdžerka u svojoj sobi
koja pokušava da pogura svoje odnose sa roditeljima,
"nepoznatost" je način da mislimo kako smo olakšali razvoj
novih vrsta odnosa.
Moramo da promenimo norme.
Moramo da promenimo norme da bismo omogućili
nove vrste tehnologija
kao osnovu za nove vrste poslova.
Koja zanimljiva pitanja su pred nama
u ovom svetu bez nepoznatih?
Kako bismo mogli da razmišljamo drugačije o našim odnosima s ljudima?
Kako bismo mogli da razmišljamo drugačije o našim odnosima
sa raširenim grupama ljudi?
Kako bismo mogli da mislimo drugačije o našim odnosima sa tehnologijama,
stvarima koje postaju učesnici u društvu
svojom zaslugom?
Opseg digitalnih odnosa je neverovatan.
U kontekstu ovog širokog opsega digitalnih odnosa
bezbedno traženje nepoznatosti moglo bi da bude
nova osnova za tu inovaciju.
Hvala.
(Aplauz)