לפני שלושת אלפים וחמש מאות שנה במצרים,
פרעה אצילה היתה קורבן להתקפה אלימה.
אבל ההתקפה לא היתה פיזית.
האצילה היתה מתה כבר 20 שנה.
ההתקפה היתה הסטורית,
אקט של דמנטיו ממוריאה, של שליחה לכל הרוחות של הזיכרון.
מישהו ניפץ את הפסלים של הפרעה,
לקח אזמל וניסה למחוק את שמה של הפרעה והתמונה שלה מההסטוריה.
מי היתה הפרעה הזו, ומה היה מאחורי ההתקפה?
הנה המפתח:
הפרעה חטשפסוט היתה אישה.
במהלך הרגיל של הדברים, היא לעולם לא היתה פרעה.
למרות שזה היה חוקי לאישה להיות שליטה,
זה הפריע לכמה אמונות מצריות חיוניות.
ראשית, הפרעה היה ידוע כגילום חי
של האל הזכרי הורוס.
שנית, הפרעה למסורת של שלטון גברים
היה אתגר קשה למאאט,
מילה ל"אמת" שמביעה אמונה בסדר וצדק,
החיונית למצרים.
חטשפסוט אולי ניסתה לאמץ
את האמונה בקשר בין סדר ופטריארכיה דרך התארים שלה.
היא לקחה את השם מאאטקרה,
ולפעמים התייחסה לעצמה
כחטשפסו, עם סיומת המילה הגברית.
אבל מסתבר, שהמאמצים האלו לא שכנעו את כולם,
ואולי מישהו מחק את הדמות של חטשפסוט
כך שהעולם ישכח את ההפרעה למאאט,
ומצרים תוכל להיות שוב מאוזנת.
יותר מזה, חטשפסוט לא היתה היורשת הלגיטימית לשלטון,
אלא עוצרת, סוג של שליט ממלא מקום.
המלכות המצרית באופן מסורתי עברה מאב לבן.
היא עברה מתוטמוז הראשון לבנו תוטמוז השני,
הבעל של חטשפסוט.
היא היתה צריכה לעבור מתוטמוז השני ישירות לבנו תוטמוז השלישי,
אבל תוטמוז השלישי היה ילד קטן כשאביו מת.
חטשפסוט , האישה הראשית והאלמנה של הפרעה המת,
נכנסה כדי לעזור כעוצרת של בנה החורג
אבל בסופו של דבר שלטה לידו כפרעה מלאה.
אולי תוטמוז השלישי כעס על זה.
אולי הוא היה זה שמחק את דמותה.
זה גם אפשרי שמישהו רצה לחלל את כבודה של חטשפסוט
מפני שהיא היתה פרעה רעה.
אבל הראיות מציעות שהיא למעשה היתה די טובה.
היא מלאה לגמרי את התפקידים המסורתיים של המשרה.
היא היתה בונה גדולה.
מקדש המוות שלה, ג'סר-ג'סרו,
היה תופעה ארכיטקטונית בזמנו
ועדיין מוערץ היום.
היא חיזקה את הכלכלה של מצרים,
וערכה משימת מסחר מוצלחת לארץ המרוחקת פונט.
היו לה קשרים דתיים חזקים.
היא אפילו טענה שהיא הבת של אל המדינה, אמון.
והיתה לה קרייה צבאית מוצלחת, עם מערכה נובית,
וטענה שנלחמה יחד עם חייליה בקרב.
כמובן, אנחנו צריכים להיות זהירים כשאנחנו מעריכים את הצלחה
של הקריירה של חטשפסוט,
מאחר ורוב העדויות נכתבו על ידי חטשפסוט עצמה.
היא מספרת את הסיפור של עצמה בתמונות וכתב
על קירות מקדש המוות שלה
ובית התפילה האדום שהיא בנתה לאמון,
אז מי ביצע את הפשעים נגד הזיכרון של חטשפסוט?
החשוד הכי פופולרי הוא בנה החורג, האחיין והשליט השותף, תוטמוז השלישי.
האם הוא עשה את זה מכעס בגלל שהיא גנבה לו את המלוכה?
זה לא סביר בגלל שהנזק לא נעשה
עד ל 20 שנה אחרי מותה של חטשפסוט.
זה הרבה זמן להחזיק בכעס ואז להתנהג בזעם.
אולי תוטמוז השלישי עשה את זה כדי לגרום לשלטון שלו להראות חזק יותר.
אבל הכי סביר שהוא או מישהו אחר מחק את הדמויות
כך שאנשים ישכחו שאישה ישבה אי פעם על כס המלכות המצרי.
חריגת המגדר הזו היתה פשוט איום גדול מדי על המאאט
והיתה צריכה להמחק מההסטוריה.
למרבה המזל, הצנזורים ההסטוריים לא היה יסודיים מספיק.
מספיק ראיות שרדו בשבילנו לחבר יחד את מה שקרה,
כך שההסטוריה של האישה היחודית והחזקה הזו יכולה להיות מסופרת.