În urmă cu aproximativ 66 milioane de ani,
ceva îngrozitor s-a întâmplat cu viețuitoarele de pe planeta noastră.
Ecosistemele au suferit o dublă lovitură:
erupțiile vulcanice au umplut atmosfera cu dioxid de carbon
și un asteroid de mărimea Manhattanului a lovit Pământul.
Praful rezultat a redus sau chiar a oprit fotosinteza pentru numeroase plante,
înfometând erbivorele și totodată carnivorele care se hrăneau cu ele.
Într-un scurt interval de timp,
trei sferturi din speciile planetei au dispărut pentru totdeauna,
și giganțtii dinozauri,
zburătorii Pterosaurs,
calamarii cu cochilie
și reptilele marine care prosperau de milenii
s-au stins în preistorie.
Poate părea că dinozaurii au fost destul de ghinioniști,
dar extincții de severități variate s-au întâmplat de-a lungul istoriei Pământului,
și încă se întâmplă în jurul nostru și în prezent.
Mediul se schimbă,
scoțând unele specii din zona lor de confort,
în timp ce creează noi oportunități pentru altele.
Speciile invazive ajung în noi habitate, dislocând speciile native.
Și în unele cazuri, specii întregi sunt eliminate
ca rezultat al activității unor organisme mult mai adaptate.
Uneori însă, schimbările masive în mediu
au loc prea repede pentru ca vietățile să se adapteze,
cauzând moartea a mii de specii într-o secundă la scară geologică.
Numim asta eveniment de extincție în masă,
și deși astfel de evenimente pot fi rare,
paleontologii au putut identifica câteva
prin observarea unor schimbări dramatice în registrul fosil,
în care specii care se găseau în câteva straturi geologice
au dispărut brusc.
De fapt, aceste extincții în masă
sunt folosite pentru a împărți istoria Pământului
în perioade distincte.
Deși dispariția dinozaurilor
e cel mai cunoscut eveniment de extincție în masă,
cel mai mare a avut loc înainte ca dinozaurii să fi existat.
Acum 252 de milioane de ani, între Permian și Triasic,
zonele uscate ale Pământului s-au unit într-un supercontinet denumit Pangeea.
Pe măsură ce se unea, interiorul său s-a umplut cu deșerturi
în timp ce țărmul a eliminat multe dintre mările tropicale puțin adânci
unde biodiversitatea prospera.
Erupții vulcanice imense au avut loc în Siberia,
ce au coincis cu temperaturi foarte mari,
sugerând un efect de seră masiv.
Aceste catastrofe au contribuit la extincția
a 95% din speciile din oceane,
iar pe uscat, ciudatele reptile din Permian
au făcut loc strămoșilor dinozaurilor pe care îi cunoaștem astăzi.
Dar extincțiile în masă nu au fost doar în trecut îndepărtat.
În ultimele milioane de ani,
fluctuația stratului de gheață de la polii planetei
au cauzat creșterea și scăderea nivelului mării,
schimbând modelele de vreme și curenții oceanici.
În timp ce straturile de gheață creșteau, se retrăgeau și reveneau,
unele animale fie s-au adaptat la schimbări,
sau au migrat într-un mediu mai propice.
Altele însă, precum leneșul gigant,
hienele gigantice
și mamuții, au dispărut.
Extincția acestor mamifere mari
coincide cu schimbarea climei și ecosistemelor
din cauza topirii calotelor polare.
Dar e o suprapunere inconfortabilă
cu ascensiunea unei specii hominide originare din Africa acum 150.000 de ani
În cursul adaptării lor la noul mediu,
creând noi unelte și metode de a aduna hrană și a vâna,
oamenii poate că nu sunt singurii care au cauzat extincția
acestor mari animale,
deoarece unele au reușit să coexiste cu noi mii de ani.
Dar e clar că astăzi.
instrumentele și metodele noastre au devenit atât de eficiente,
încât oamenii nu mai reacționează la mediul înconjurător,
ci îl schimbă activ.
Extincția speciilor e ceva normal
pe scena ecosistemelor.
Dar studiile sugerează că ratele de extincție de astăzi,
pentru multe organisme
sunt de sute până la mii de ori mai mari decât e normal.
Dar aceleași abilități unice ce fac oamenii
capabili să cauzeze extincții în masă
pot să ne ajute le prevenim.
Învățând despre extincțiile trecutului,
cunoscând ce se întâmplă astăzi odată cu schimbarea mediului
și folosind aceste cunoștințe pentru a micșora efectele asupra altor specii,
putem transforma impactul umanității asupra lumii
din ceva la fel de distructiv precum un asteroid masiv,
într-o colaborare către un viitor cu diversitate biologică.