ב-1815, התפרצות הר הגעש טמבורה הכניסה חלק מהעולם לחשכה'
וסימנה תקופה עגומה שנודעה כ'שנה ללא קיץ'.
אז כשמרי ופרסי שלי הגיעו לביתו של לורד ביירון על אגם ג'נבה,
הם בילו את חופשתם כמעט רק בפנים.
לבילוי, ביירון הציע אתגר לחבריו הספרותיים:
מי יוכל לכתוב את סיפור הרוחות הכי מצמרר?
זה הצית רעיון במרי בת ה-18.
בחודשים הבאים, היא עיצבה את הסיפור על פרנקנשטיין.
דימויים מודרניים אולי מעוררים במוחכם דמויות ירוקות וגונחות,
אבל זה לא המפלצת של מרי שלי.
למעשה, בספר, השם פרנקנשטיין מתייחס ליוצר מפלצות ללא שם,
ד"ר ויקטור פרנקנשטיין.
המאבק בין היוצר ליצור כל כך מתוח
שהשניים מתאחדים בדמיון השיתופי שלנו.
לפני שאתם קוראים או קוראים מחדש את הטקסט המקורי,
יש כמה דברים אחרים שכדאי לדעת בנוגע לפרנקנשטיין,
ולדרך בה קיבל את המשמעויות המרובות שלו.
הספר עוקב אחרי המסע חסר התועלת של פרנקנשטיין לתת ולתחזק חיים.
הוא בונה את המפלצת שלו חלק אחרי חלק מחומר מת,
ומחשמל אותו ליצור מודע.
אבל עם השלמת הניסוי, הוא נחרד מהתוצאות ובורח.
אבל הזמן והמרחב לא מספיקים כדי לגרש את המפלצת הנטושה,
והעלילה פונה למרדף מפחיד בין השניים.
שלי קראה לסיפור הרוחות שלה,
"פרומתאוס המודרני."
זה מתייחס למיתוס היווני של הטיטאן פרומתאוס
שגנב את אש האלים ונתן אותה לאנושות.
זה נתן לאנושות את הידע והכוח,
אבל בגלל ששיבש את הסטטוס קוו,
פרומתאוס נכבל לסלע ונאכל על ידי נשרים לנצח.
פרומתאוס זכה לעליה בספרות של התקופה הרומנטית
במהלך המאה ה-18,
מרי היתה רומנטיקאית בולטת,
וחלקה את ההערכה של התנועה לטבע, לרגשות, ולטוהר האמנות.
שנתיים אחרי שמרי הוציאה את "פרנקנשטיין",
פרסי דמיין מחדש את הצרה של פרומתאוס בדרמה הלירית שלו,
"פרומתאוס ללא כבלים."
הרומנטיקה השתמשה בהקשרים המיתיים האלה
כדי לאותת את הטוהר של העולם העתיק בניגוד למודרניות.
הם התייחסו למדע בחשד,
ו"פרקנקשטיין" הוא אחד מסיפורי האזהרה הראשונים
בנוגע לבינה מלאכותית.
עבור שלי, הפחד לא היה על-טבעי,
אלא נולד במעבדה.
בנוסף, נמצאים בטקסט כלים גותיים.
הז'אנר הגותי מאופיין באי-נוחות,
אווירה מסתורית,
הגרוטסק,
והפחד מהאבדון --
כל האלמנטים הנמצאים ב"פרנקנשטיין."
אבל לזוועה הזו יש גם שורשים בטראומה אישית.
הטקסט מלא בהפניות למצבה של שלי עצמה.
מרי נולדה ב-1707, בתם של וויליאם ומרי וולסטונקרפט.
שתי דמויות אינטלקטואליות רדיקליות,
והספר של אמה, "ההצדקה לזכויות הנשים,"
הוא טקסט מפתח פמיניסטי.
באופן טראגי, האם מתה כתוצאה מסיבוך בלידתה של מרי.
מרי נרדפה על ידי מות אמה,
ומאוחר יותר חוותה בעיות משלה בלידה.
היא נכנסה להריון בעקבות הבריחה שלה עם פרסי בגיל 16,
אבל התינוק מת מעט אחרי הלידה.
מתוך ארבעה הריונות, רק ילד אחד שלהם שרד.
כמה מבקרים חיברו את הטרגדיה הזו לנושא שנחקר ב"פרנקנשטיין."
שלי מתארת לידה גם כיצירתית וגם כהרסנית,
והמפלצת הופכת למראה מעוותת של המחזור הטבעי של החיים.
המפלצת, לכן, מגלמת את השחתת הטבע של ד"ר פרנקנשטיין
במסע לתהילה.
זה מציג את המעשה המביש שלו, או ההמרטיה.
תסביך האל שלו הכי ברור בשורה,
"חיים ומוות נראים לי קשרים אידיאלים שאני צריך ראשית לשבור
ולשפוך זרם של אור לתוך העולם החשוך."
למרות שהוא משיג משהו מעורר השראה,
הוא שיחק עם אש על חשבון האתיקה של עצמו.
וההחלטה הזו מהדהדת בסיפור,
שמלא באזכורים לאש ובתמונות של ניגודים בין אור לחשכה.
הרגעים האלה מציעים לא רק את ניצוץ האש של פרומתאוס,
אלא גם את כוחם של רעיונות רדיקליים לחשוף אזורים חשוכים בחיים.